Aceasta este o poveste simplã...
dar nu una uºor de povestit.
Ca într-o fabulã, existã în ea durere...
ºi ca o fabulã, e minunatã ºi plinã de fericire.
Cânt ceea ce vãd. Nimic nu îmi scapã.
"Iatã-mã," îi spun haosului.
"Sunt sclavul tãu!" ªi el rãspunde: "Bine."
"Pentru ce?" am spus.
Sunt liber în sfârºit! La ce e bunã o mângâiere, când paradisul...
pe-acest om sã-l posede a sosit?
Iatã-mã, pregãtit.
S-au dus trenurile, s-au dus frânele.
ªi nu mai rezist. Vino, dulce Bachus, ia-mã.
S-au dus frânele! S-au dus frânele!
Te-am auzit.
- Nu, chiar s-au dus! - Apasã frâna!
Nu recitai o poezie?
Nu merge!
Frânã!
O sã murim! Copacii!
Frânã!
Vine regele!
Uite-l!
Sunt o grãmadã de oameni în faþã. Drept.
N-avem frâne!
N-avem frâne! La o parte!
Du-te la plimbare.
Altfel, o sã ajungem abia mâine.
Am gãsit ºurubul.
Cu ce te mai ajut?
Cu nimic. Lasã-mã zece minute singur.
Bine, Te las singur.
Vrei ºurubul din faþã?
Nu, vreau sã fiu singur.
Sã strâng ºurubul Dacã-l gãsesc?
Lasã-mã zece minute singur.
Mã duc sã mã spãl pe mâini.
Fetiþã frumoasã! Cum merge treaba?
Ce faci?
Mama ta a pus toate astea aici?
Nu, proprietãreasa le-a pus.
E ca o piaþã? Aratã minunat.
Cât costã? Câþi ani ai?
- Cum te cheamã? - Eleonora.
Îmi pare bine de cunoºtinþã. Sunt Prinþul Guido.
- Prinþ? - Sunt un prinþ, sigur cã da.
Toate astea sunt ale mele.
Aici începe principatul prinþului.
O sã numesc acest loc Addis Abeba.
O sã schimb totul. Afarã cu vacile, sã vinã cãmilele.
Cãmile?
Chiar ºi câþiva hipopotami.
Trebuie sã plec. Mã întâlnesc cu prinþesa.
- Când? - Acum!
Bunã dimineaþa, Prinþesã!
Ce sperieturã. Era sã mor. V-am lovit?
Niciodatã nu m-am simþit mai bine.
Întotdeauna ieºiþi aºa din casã?
Am vrut sã ard cuibul acela de viespi, dar m-au înþepat.
V-a înþepat o viespe? Aici? Permiteþi-mi.
Staþi liniºtitã, Prinþesã.
Veninul de viespe este foarte periculos.
Trebuie scos tot.
- Întindeþi-vã. O sã dureze o vreme. - Nu, mulþumesc.
- V-a înþepat ºi în altã parte? - Nu, mulþumesc.
Ce loc minunat!
Zboarã porumbei, din cer cad doamne. Mã mut aici!
Tot locul e al lui! Vrea sã-l umple cu cãmile! E prinþ!
Exact.
Prinþul Guido La dispoziþia dumneavoastrã, Prinþesã.
Vin acum!
La revedere, atunci.
- Cum vã pot mulþumi? - Nu-i nevoie.
Dar dacã vreþi într-adevãr sã-mi mulþumiþi...
Voi lua câteva ouã sã-i fac o omletã bunã tovarãºului meu.
Luaþi orice doriþi. Totul e al dumneavoastrã.
Mulþumesc!
O sã iau douã-- ºase. E în regulã? O sã fac o omletã bunã.
La revedere, Eleonora! Omagiile mele, Prinþesã.
La revedere.
Iatã-mã, Ferruccio! Specialitatea serii: omletã!
Toate cãmilele aici!
- Unde e casa asta? - Ia-o la stânga. Aproape am ajuns.
Unchiul tãu doarme cu noi?
Nici vorbã. Locuieºte în hotel de 30 de ani. E maître d'hotel.
Ne închiriazã casa. El o foloseºte doar ca depozit.
Uite-o! Am ajuns.
Acesta-i Robin Hood, calul unchiului.
Asta-i ºareta unchiului ºi asta-i casa unchiului.
ªi înãuntru este unchiul meu.
Unchiule, iatã-ne! Grãbeºte-te, e târziu.
Iatã-ne. S-a stricat maºina!
Unchiule!
- Barbarii. - Cine erau?
- Barbari. - De ce n-ai strigat dupã ajutor?
Tãcerea e cel mai puternic strigãt.
El e prietenul tãu poetul?
Da, mã numesc Ferruccio. Sunt ºi tapiþer.
Asta este. Un depozit vechi plin de mãrunþiºuri.
O pasiune veche-- un mãrunþiº în sine!.
La ce folosesc toate astea?
Puteþi sta aici cât doriþi. Nu-i uºor sã fii ospãtar.
Acela e patul. Legenda spune cã Garibaldi a dormit în el.
Nimic nu e mai necesar decât inutilul.
Barbarii.
Primãria e pe Via Sestani, prima la dreapta dupã colonade.
Aici e baia, echipatã cu invenþia domnului Bidet.
Aici sunt câteva cãrþi, printre care ºi "Viaþa lui Petrarca".
Bucãtãria e aici înãuntru. Acesta e velocipedul, numit în mod comun bicicletã.
Trebuie sã mã întorc la hotel. Am numai o cheie. N-o pierdeþi.
Ce plãcere sã te vãd. Iatã-mã, Robin Hood!
Ce unchi!
Uitã-te!
Ce þi-am spus eu? Suntem la oraº. Putem face orice vrem.
Dacã vrei sã faci ceva, faci.
Vrei sã-þi dai drumul? Vrei sã strigi? Strigã!
Opreºte-te! Ce-i cu tine, ai înnebunit?
Nu poþi sã te porþi ca la þarã.
Strigai ca un nebun. Nu-i voie sã strigi!
Maria! Cheia!
Vezi? Nu-i voie sã strigi.
Ai înþeles? Dacã nu te-ai mai gândi atât de mult la poezie...
Þi-ai face tatãl mai fericit ºi ai face mai mulþi bani decât el.
Aºa-i, Oreste. Exact asta îi spun ºi eu.
Trebuie sã devii om aºezat!
Ce pãlãrie frumoasã. Cum îmi stã?
- Bine. Cum îmi stã? - Bine, dar e a mea.
Când încep lucrul?
Ai întârziat deja. Chiar acum!
Ia fotoliul acela ºi du-l în atelier.
- Acela? - Acela. ªi fii atent!
Bun. Mã duc acum la primãrie. La revedere.
La revedere, ºi fiþi copii cuminþi...
pentru cã trãim timpuri grele.
Foarte, foarte grele!
Timpuri grele?
De ce, ce simpatii politice ai?
Benito! Adolpho! Fiþi cuminþi!
Ce spuneai?
Spuneam, cum mai merg treburile?
La revedere, atunci.
Ai grijã! Îi rupi picioarele!
La revedere!
A plecat. ªi mi-a luat pãlãria. Las' cã-l gãsesc eu.
Benito, vezi cã-þi dau o palmã!
Aº dori sã fac formalitãþile pentru deschiderea unei librãrii.
- Dureazã mult? - Ani.
Atunci mai bine am face dosarul acum.
Mai întâi depuneþi o cerere, ºi ºeful departamentului trebuie s-o semneze.
Era sã sparg ouãle. Le am de ieri.
Am uitat de ele. Bine cã nu s-au spart. Scrieþi vã rog.
Subsemnatul, Guido Orefice...
- solicit aprobarea deschiderii-- - Nu poate semna acum!
Ce se întâmplã?
Am nevoie de semnãtura dumneavoastrã sã deschid o librãrie.
- Domniºoarã, ce se-ntâmplã? - Domnule Rodolfo, i-am spus.
-Doar o semnãturã. - Nu pot.
Înlocuitorul meu va veni într-o orã. Cereþi-i lui.
- N-am nevoie decât de o semnãturã. - Aici închidem la unu!
E unu fãrã zece.
Depune o plângere.
E tare antipatic.
Ca sã semneze hârtia, ca sã fac dosarul, nu trebuia decât--
Acum trebuie sã aºtept o orã sã vinã înlocuitorul.
Depun o plângere. Scrieþi, "Subsemnatul--"
Ce loviturã!
V-aþi lovit? Vã ajut eu.
Veniþi aici. N-a fost intenþionat.
Nu m-atingeti!
Puteþi uita de librãrie!
Nu, ouãle!
Ticãlosule! Te omor!
La o parte!
Bunã dimineaþa, Prinþesã.
Mã întreb dacã ne vom întâlni vreodatã în picioare.
Scuzaþi-mã, dar trebuie sã fug.
La revedere, Prinþesã!
- Pui. - E uºor.
Se serveºte întreg, cu spatele pe farfurie.
"Mi-l tãiaþi vã rog?" " Sigur."
Bag cuþitul pe sub aripã ºi apoi iau pieliþa de pe pulpã.
Tai carnea de-a lungul pieptului.
- Dau la o parte aripile, pieptul ºi pielea. - Crab.
Floare la ureche, unchiule.
Bag aripa pe sub picior.
Dau piciorul la o parte. Desfac crabul, bag--
Crabul e un crustaceu.
Dau la o parte crusta... crustaceului.
Dau la o parte crusta ºi antenele. Cine ar mânca antenele?
Dau la o parte antenele, dau la o parte crabul.
N-a mai rãmas nimic.
Crabul s-a terminat, dar avem un pui delicios.
- Nu-mi mai aduc aminte cum se serveºte crabul. - Se serveºte aºa cum e.
Nu-i nevoie sã te atingi de el!
E prea uºor. De-asta nu-mi mai aminteam.
- Continuã. - Comportamentul!
Fii pregãtit. Nemiºcat, aºa.
"Ospãtar?" "Da?"
Înapoi. Fii pregãtit sã serveºti. Ospãtar!
De ce mã cheamã doar pe mine? Trebuie sã mai fie ºi alþi ospãtari, nu-i aºa?
Înclinarea! Nimica toatã.
Mã aplec aºa, în jos.
Uite aºa, la 45 de grade, ca o sticlã de ºampanie.
45 de grade, chiar 50, 55.
90 de grade. Un unghi drept. 180.
Cât de jos mã înclin? 180 de grade? Aºa?
Gândeºte-te la floarea soarelui. Se înclinã dupã soare.
Dar dacã vezi unele care sunt prea aplecate...
înseamnã cã sunt moarte!
Tu serveºti. Dar nu eºti un servitor.
A servi e o artã supremã.
Dumnezeu este primul servitor.
Dumnezeu îl serveºte pe om, dar nu e servitorul omului.
- N-a fost nici-un nasture aici. - Nici nu trebuia sã fie, prostuþule.
Trebuie sã-i duc maºina înapoi lui Pop. Are nevoie de ea.
O duci peste vreo lunã.
Nu, trebuie s-o duc cât mai repede. ªtii de ce?
De ce?
- Ce-i? Cât e ceasul? - Dormeai?
Binenteles cã dormeam.
Ai adormit în timp ce vorbeai cu mine!
- Cum ai fãcut? - Schopenhauer.
Cine?
Schopenhauer spune cã prin puterea voinþei, poþi face orice.
"Sunt ceea ce vreau sã fiu."
Acum vreau sã dorm, aºa cã îmi spuneam...
"Dorm, dorm," ºi am adormit.
Fantastic. ªi simplu pe deasupra.
O sã încerc ºi eu. Dorm, dorm, dorm--
Nu-þi mai miºca mâinile. Doar nu eºti prestidigitator.
E o chestiune de gândire. Serioasã, ºi în plus e nevoie de exerciþiu.
Mai vorbim despre asta mâine.
Fantastic, totuºi.
Scoalã-te.
Ce mai e? Ce faci?
- Funcþioneazã! - Ce funcþioneazã?
Schopenhauer. ªtii ce ziceam? "Scoalã-te."
Bam, ºi te-ai sculat. Teoria asta e incredibilã.
- Cum funcþioneazã? - Îmi strigai în ureche!
De-aia m-am sculat.
- Deci ar trebui s-o spun mai încet. - Nu trebuie s-o spui deloc!
E un lucru profund. Trebuie sã-l gândeºti.
De ce fugi? Stai încet!
Grãbeºte-te. E târziu!
Maria, cheia!
În fiecare dimineaþã, aruncã cheia.
Uite-o!
Profesoara. Spune dacã nu-i frumoasã.
Am visat-o azi noapte. Vino cu mine. Te voi prezenta.
- Sfinte Sisoe! Stai nemiºcat! - Ce-i?
Nu te miºca!
Cel din maºinã. E ticãlosul pe care s-au spart ouãle.
Mã omoarã dacã mã vede. Fii bun.
- Ce face? - Vorbeºte.
- Ce spune? - De unde sã ºtiu?
- Ce face? - Îºi ia rãmas bun.
Are o maºinã exact ca a mea! Uite-l!
Nu te miºca. Mã omoarã dacã mã vede!
Stai liniºtit, Ferruccio.
Bunã dimineaþa, Prinþesã!
Iar dumneavoastrã. Cum faceþi?
Aceasta este prinþesa care mi-a cãzut în braþe din cer.
El este cel care þi-a supt înþepãtura din coapsã?
Da. Ne tot întâlnim aºa. Aþi apãrut dintr-o datã.
Am putea sã ne stabilim întâlnirile.
- Astã searã la 8:00? - Nu, e mai frumos aºa.
Sã mergem, Dora. Întârzii la ºcoalã.
Sper sã ne întâlnim din nou pe neaºteptate.
La revedere, Prinþesã!
Ai vãzut-o? E frumoasã, aºa-i?
Îi place când apar pe neaºteptate.
Nu pot sã cred.
"Întunericul."
Eºti un geniu!
"Cu cât e mai mare, cu atât se vede mai puþin."
Soluþia: întunericul.
Minunatã. Dumneavoastrã aþi inventat-o?
Nu, dar tu ai rezolvat-o în cinci minute, iar eu în opt zile.
Întunericul!
Somon, salatã ºi un pahar de vin alb.
Fii atent la asta, Guido.
Dacã-mi permiteþi, e rândul meu.
Mi-a spus-o tata când eram copil.
"Albã ca Zãpada ºi piticii iau masa.
Cât de repede puteþi ghici ceea ce ea oaspeþilor le va servi?"
Pare rafinatã.
Vreau s-o rezolv chiar acum.
- Mâncaþi mai întâi cã altfel se rãceºte. - Nu mai mãnânc. E prea târziu.
Salatã, somon, vin alb. E uºor.
Albã ca Zãpada...
ºi piticii.
- S-a închis bucãtãria? - Nu mai e nimeni. De ce?
A sosit un domn de la Roma. De la Minister. Ar vrea sã mãnânce.
S-a închis bucãtãria.
Pãcat, þi-ar fi dat un bacºiº bun.
Bucãtãria e deschisã.
Poftiþi înãuntru.
Domnule doctor, chiar nu mâncaþi nimic?
"Albã ca Zãpada ºi piticii--"
ªtiu cã bucãtãria s-a închis. Poate niºte gustãri reci.
- Totul e delicios. Ce anume doriþi? - Ceva uºor.
Bun, avem carne, un biftec suculent...
miel, rinichi, ficat gras împãnat.
- Altceva, mai avem peºte. - Peºte.
Avem... calcan gras...
þipar împãnat cu cârnaþi graºi în sos Grand Marnier...
sau somon slab--
Somon, dacã sunteþi amabil.
- Garniturã? - Aveþi ºi garniturã?
Sigur cã da. Avem ciuperci foarte foarte prãjite...
cartofi garnisiþi în unt Nancry cu cremã înspumatã--
Nu aveþi cumva o salatã micã ºi uºoarã? Dacã nu, nimic.
O salatã uºoarã? Pãcat. Pentru cã ciupercile foarte foarte prãjite...
erau cu adevãrat excepþionale. Deci, o salatã uºoarã...
somon slab ºi un pahar de vin alb.
Perfect. Cât se poate de repede.
Fac tot posibilul.
"Cât de repede poþi ghici ceea ce ea oaspeþilor le va servi?"
Corect.
- "Albã ca Zãpada ºi piticii." - Noapte bunã, domnule doctor.
Noapte bunã, geniule.
Ce a zis? Albã ca Zãpada? Ce-i cu el, e beat?
E o ghicitoare. "ªapte minute."
"ªapte minute" e soluþia. "Albã ca Zãpada ºi piticii."
Dacã sunt ºapte pitici care cineazã...
ºi ea serveºte minuturi, asta înseamnã "ºapte minute."
Domnul doctor Lessing e medic, o persoanã foarte serioasã.
Dar e obsedat de ghicitori. Nu doarme noaptea din cauza lor.
Scuzaþi-mã. ªcoalã "Francesco Petrarca".
ªcoala elementarã? O ºcoalã minunatã O prietenã de-a mea predã acolo.
Nu e departe de aici. De ce?
Bun. Pot sã dorm jumãtate de orã mai mult.
Trebuie sã mergeþi la ºcoalã mâine dimineaþã?
Da, sunt aºteptat la 8:30.
Vã rog, copii, liniºte! Atenþie un moment.
În curând va sosi un inspector de la Roma.
Vreau sã facem impresie bunã.
Ascultaþi ce spune cu atenþie ºi în liniºte.
Ne va spune câteva lucruri foarte importante despre frumoasa noastrã þarã.
Doamnã directoare, a sosit inspectorul.
A sosit deja? A venit mai devreme!
Stai jos, Roberto!
În picioare!
Bunã dimineaþa, Prinþesã.
Bunã dimineaþa, domnule inspector. Eu sunt directoarea.
Aceºtia sunt profesorii noºtri.
Bine.
De aceea--
De câþi ani predaþi în aceastã ºcoalã districtualã?
ªaisprezece.
Sunteþi la curent cu programa ºcolarã...
aprobatã de Minister în acest an?
Da.
Aþi citit circularã cu privire la igiena copilului?
Binenteles.
Ce faceþi duminicã?
Vreau sã spun, duminicã e Sfânta Maria. Ce planuri aveþi?
Merg la teatru.
- Ca sã vedeþi ce? - Offenbach.
Aºa-i, se joacã Offenbach.
Bine. Deci--
Mulþumesc foarte mult, ºi la revedere. Am venit ca sã--
ªtim.
Dupã cum ºtiþi, domnul inspector...
a venit de la Roma sã ne vorbeascã despre manifestul rasist...
semnat de cãtre cei mai iluminaþi oameni de ºtiinþã italieni.
Dumnealui, ºi sunteþi foarte onoraþi...
ne va demonstra cã rasa noastrã...
e o rasã superioarã--
cea mai bunã dintre toate.
Luaþi loc, copii.
Vã rog, domnule inspector.
- Rasa noastrã-- - E superioarã.
Binenteles!
Rasa noastrã e superioarã.
Tocmai am sosit de la Roma...
ca sã vin sã vã spun pentru ca sã ºtiþi, copii...
cã rasa noastrã e superioarã.
Am fost...
ales, de cãtre oamenii de ºtiinþã rasiºti italieni...
sã demonstrez...
cât de superioarã e rasa noastrã.
De ce m-au ales pe mine, copii?
E nevoie sã vã spun?
Unde mai puteþi gãsi...
pe cineva mai frumos decât mine?
Exact, tocmai aþi fãcut liniºte. Aveþi în faþã un original de "rasã superioarã"...
pur arian.
Copii.
Sã începem cu ceea ce se spune: "ªi ce-i cu asta?"
Urechea. Uitaþi-vã la perfecþiunea acestei urechi.
Pavilionul auricular stâng...
cu un clopoþel atârnând la capãt.
Verificaþi. Cartilagiu mobil.
Flexibil.
Gãsiþi douã urechi mai frumoase decât acestea ºi plec!
Dar trebuie sã mi le arãtaþi. În Franþa viseazã sã aibã aºa ceva!
Copii, rasele existã. Sigur cã da!
Dar sã continuãm. Vreau sã vã arãt altceva.
Fiþi atenþi.
A spus inspector?
De la Roma?
Buricul!
Uitaþi-vã la acest buric! Ce nod!
Care nu poate fi desfãcut, nici mãcar cu dinþii!
Oamenii de ºtiinþã rasiºti au încercat. Nici-o ºansã!
Acesta e un buric italian. E parte a rasei noastre!
Priviþi acest trup!
Priviþi aceºti muºchi: cepsi, bicepºi, tricepºi!
Priviþi ce mai frumuseþe! Admiraþi aceastã coapsã!
Priviþi aceastã miºcare!
Domnilor!
Trebuie sã-mi iau la revedere acum.
Trebuie sã plec. pentru cã am o întâlnire.
Voi face o ieºire arianã ºi vã salut.
La revedere! Buricul!
Ne vedem la Veneþia, Prinþesã.
Aud numai cu urechea aceasta.
Uitã-te la mine, Prinþesã.
Sunt aici, jos.
Uitã-te la mine, Prinþesã.
Întoarce-te, Prinþesã.
Întoarce-te, întoarce-te--
- Putem sã luãm o îngheþatã cu ciocolatã? - Da, dar sã fie foarte repede.
De ce?
La opt trebuie sã fim la prefect. Am fost invitaþi la cinã.
- Unde? - La prefect.
Doamne, ai milã. Fã sã nu fie adevãrat.
- Altã cinã la prefect? - Vine ºi mama ta.
Bingo!
Atunci hai sã cinãm împreunã. Trecem dupã aceea pe la prefect pentru cafea.
Nu merg!
Bine, am înþeles! Îi spun cã nu mergem.
Vom fi doar noi doi.
- Bunã seara, Rodolfo! - Bunã seara, domnule prefect.
Ne vedem mai târziu la mine acasã. Vã aºtept la 8:00.
La 8:00 fix vom fi acolo.
Unde e? Ai vãzut-o?
- Trebuie sã fie aici. - Aici eraþi?
Sã nu întârzii mâine dimineaþã, bine?
Ai scos materialele din maºinã?
E mãtase. N-o strica. Fii foarte atent.
- Ce mai spectacol. - Minunat!
Perdelele acelea, sunt de la dumneavoastrã?
Nu, probabil sunt de la vreun coleg.
Iar mi-a luat pãlãria!
- Sã mergem. - Nu vezi cum plouã?
- Du-te ºi adu maºina. - Dar e aici la doi paºi, dupã colþ.
Bine, aºteaptã-mã aici.
Opresc în fatã ºi claxonez.
Dã-mi cheile!
Nu cele de la casã! Cele de la maºinã!
Cheile de la maºinã? Eºti nebun?
Þine-l de vorbã, ºtii tu, pe ticãlosul cu ouãle.
Þine-l de vorbã cât poþi de mult. Ne vedem disearã.
Dar în maºinã este-- Condu încet!
Ai fi putut cel puþin sã vii sã mã iei cu umbrela.
Dar n-ai pic de educaþie. Uitã-te în ce hal arãt.
ªi în plus, cina la prefect mã face aºa nervoasã!
ªtiam eu. Am început sã sughiþ.
Întotdeauna sughiþ când trebuie sã fac ceva ce nu vreau.
N-ai înþeles încã ce puþin îmi trebuie ca sã fiu fericitã?
O îngheþatã cu ciocolatã ajunge! chiar douã!
O plimbare împreunã ºi apoi ce-o fi o fi.
În loc de asta tu--
Bunã dimineaþa, Prinþesã!
Dar e incredibil. Îmi datoraþi o explicaþie.
Nu, dumneavoastrã îmi datoraþi o explicaþie!
Mã opresc sub un ºopron ºi dumneavoastrã îmi cãdeþi în braþe din cer.
Cad de pe bicicletã ºi mã trezesc în braþe la dumneavoastrã.
Fac o inspecþie la scoalã, ºi acolo vã gãsesc din nou pe dumneavoastrã!
Îmi apãreþi chiar ºi în vis.
Mã veþi lãsa vreodatã în pace? Trebuie cã v-am cãzut cu tronc.
Vã înþeleg, dar--
Bine. Aici, mã dau bãtut. Aþi câºtigat.
Unde sã mergem, Prinþesã? La mare! Vã place marea?
Da, dar sunt aºteptatã la teatru. Duceþi-mã înapoi.
Ce se întâmplã?
Prinþesã, ºtiþi cumva cum sã pornesc ºtergãtoarele de parbriz?
Frânaþi!
Nu vã fie teamã! Þineþi-vã de mine!
S-a rupt!
De cât timp ºtiþi sã conduceþi?
- De zece minute. - Am crezut cã de mai puþin timp.
- Nu se mai închide capota. - Iar uºa nu se mai deschide.
Aºteptaþi! Suntem blocaþi!
Ieºim noi de aici. Am eu grijã.
Important este sã nu vã udaþi.
Acoperiþi-vã cu asta.
Luaþi-o. Ieºim de aici imediat.
Mã ocup eu de tot.
Aºa.
Pe aici, Prinþesã.
Aºa! Pe aici!
E o baltã mare! O sã vã udaþi la picioare! Aºteptaþi!
Aºa!
- Vã rog, Prinþesã. - Unde suntem?
Dar am mai fost deja aici.
- Eu ºi dumneavoastrã? Când? - Nu vã amintiþi?
În seara aceea când ploua...
ºi v-am fãcut umbrelã dintr-o pernã!
A fost o searã minunatã. Mi-am pus volanul pe umãr...
am fãcut doi paºi de vals, ºi când m-am oprit în faþa dumneavoastrã...
m-aþi sãrutat.
Prinþesã, vã bate vântul la spate.
Depinde de persoanã. Tata era aºa.
Era capabil sã mã facã sã fac orice.
Mã înþelegea. ªtia cum sã mã ia.
Eram ca plastilina în mâinile lui.
Întodeauna, întotdeauna spuneam da.
Atunci, pentru toate comorile pe care le ascundeti--
existã un sistem care deschide sipetul ºi vã face sã spuneþi da!
E mai uºor decât credeþi.
- Nu e nevoie decât de cheia potrivitã. - ªi unde e cheia asta?
Doar cerul ºtie.
Se lumineazã.
Spuneaþi cã...
cheia care vã face sã spuneþi da trebuie sã vinã din cer.
Da.
Bine, atunci încerc.
Poate cã Sfânta Maria mi-o aruncã-- Nu se ºtie niciodatã.
Maria, cheia!
Asta e?
Chiar trebuie sã mergeþi acasã? Ce ziceþi de-o îngheþatã de ciocolatã?
- S-o luãm chiar acum. - Nu, nu acum.
- Dar când? - Nu ºtiu.
Sã lãsãm cerul sã decidã ºi asta?
Nu, lãsaþi-o pe Sfânta Maria în pace. N-o deranjaþi pentru o îngheþatã!
Nu, e mult prea important. ªi nu ne putem hotãrî când s-o luãm.
Trebuie s-o întreb.
Maria, trimite pe cineva sã ne spunã...
în cât timp putem lua o îngheþatã cu ciocolatã!
În ºapte minute!
- Asta e casa mea. - Am trecut pe aici de mii de ori.
ªi întotdeauna m-am întrebat: Cine o fi locuind aici?
Vreau sã-mi deschid magazinul chiar vis a vis.
- Librãria? - Da. Aºa o sã vã vãd în fiecare zi.
La revedere.
Aþi fost foarte drãguþ cu mine. Tot ce vreau acum e o baie fierbinte.
Am uitat sã vã spun...
Spune-þi.
Nici nu vã imaginaþi cât de mult aº vrea sã fac dragoste cu dumneavoastrã.
Dar n-o voi spune niciodatã nimãnui, mai ales dumneavoastrã.
Ar trebui sã mã tortureze ca sã mã facã s-o spun.
- Ce sã spuneþi? - Cã vreau sã fac dragoste cu dumneavoastrã.
Nu doar o datã. De multe ori!
Dar n-o sã v-o spun niciodatã.
Aº fi nebun sã vã spun cã aº face dragoste cu dumneavoastrã acum...
chiar aici, pentru tot restul vieþii mele.
Ar fi bine sã fugiþi, altfel vã udaþi. O sã plouã iar.
Prinþesã.
- Sunteþi complet ud. - Costumul nu face nimic.
Pãlãria e cea care mã preocupã.
Am nevoie de o pãlãrie uscatã, unde aº putea gãsi una?
Cum era? A, e uºor!
Maria, trimite pe cineva cu o pãlãrie uscatã pentru prietenul meu.
Bunã seara, Prinþesã. La revedere.
- Scuzaþi-mã, unde este toaleta? - Drept ºi la stânga.
Dacã nu te scoli imediat...
jur pe memoria tatãlui tãu cã nu mai vorbesc niciodatã cu tine.
Toatã viaþa mea!
Numãr pânã la trei.
Dacã nu te ºcoli, te scol cu forþa.
Fatã cuminte.
ªtii cine se cãsãtoreºte?
Nu þi-am spus? Ticãlosul cu ouãle!
- Cu cine se cãsãtoreºte? - Nu ºtiu.
Dar ea nici mãcar n-a apãrut încã.
Toatã lumea aºteaptã.
Te-am cãutat peste tot!
- Unchiul tãu. - Unchiul meu?
S-a întâmplat ceva. Vino!
Afarã! Calul!
Ce-i asta?
E calul tãu?
Ce priveliºte! Ce au scris?
"Achtung, cal evreu."
Barbarii obiºnuiþi, vandali. E trist. Ce prostie.
"Cal evreu"!
Nu te supãra. Au fãcut-o doar ca sã--
Nu, n-au fãcut-o doar "ca sã." Au fãcut-o "ca sã."
Va trebui sã te obiºnuieºti, Guido.
- Vor începe ºi cu tine. - Cu mine?
Ce mi s-ar putea întâmpla?
Cel mult mã pot dezbrãca, picta în galben ºi scrie...
"Achtung, ospãtar evreu."
Nici mãcar n-am ºtiut cã e un cal evreu.
Sã mergem. O sã-l curãþ mâine dimineaþã.
Du-l înapoi în grajd.
Uite, acolo, în faþa ta!
Aºteaptã. O sã-i fac o surprizã.
Vino. Aº vrea sã-þi fac cunoºtinþã cu Fido Giovanardi.
Domnule doctor Lessing! Unde plecaþi?
O telegramã urgentã. Trebuie sã plec imediat la Berlin.
- Ce-i cu florile astea? - Sunt pentru dumneavoastrã. Cu ocazia plecãrii.
Voi lua una.
I-o duc soþiei: floarea lui Guido.
Mi-a fãcut plãcere sã discut cu tine.
Eºti ospãtarul cel mai ingenios...
pe care l-am cunoscut vreodatã.
Mulþumesc. Dumneavoastrã sunteþi clientul cel mai cult pe care l-am servit.
Mulþumesc.
La revedere, domnule doctor Lessing.
Apropo.
"Dacã îmi spui pe nume...
nu mai sunt aici. Cine sunt eu?"
Dacã îmi spui pe nume, nu mai sunt aici.
Ce este? Ce a zis?
"Tãcerea!"
Foarte frumos. Dacã îi spui numele, nu mai este aici. Liniºtea.
Nu vorbesc despre Berlin, ci despre provincie. Imaginaþi-vã!
Clasa a treia. Ascultaþi problema asta.
Mi-o amintesc pentru cã m-a ºocat.
Un nebun costã statul patru mãrci pe zi.
Un handicapat, patru mãrci ºi jumãtate.
Un epileptic, trei mãrci ºi jumãtate.
Considerând cã media este patru mãrci...
ºi cã sunt 300,000 pacienþi, cât ar economisi statul...
dacã aceºti indivizi ar fi eliminaþi?
Nu pot sã cred!
Exact asta a fost ºi reacþia mea.
Nu pot sã cred cã un copil de ºapte ani...
poate rezolva o problemã de acest fel.
E un calcul complex. Proporþii, procente.
Au nevoie de cel puþin câteva cunoºtinþe de algebrã.
Asta e materie de liceu la noi.
Nu, ajunge o înmulþire. Câþi handicapaþi aþi spus, 300.000?
300.000 înmulþit cu patru.
Dacã îi omorâm pe toþi, economisim 1.200.000 mãrci pe zi.
- E uºor! - Exact!
Dar dumneavoastrã sunteþi adult. În Germania le cer sã rezolve asta copiilor de ºapte ani!
Într-adevãr o altã rasã.
"Bunã dimineaþa, Prinþesã."
- Cum ai zis? - Uite aici, pe tort.
De ce ai împietrit aici? Sã mergem!
Hai sã dansãm.
Doar douã vorbe. De acum o ºtiþi cu toþii deja...
ªi o ºtiþi de câþiva ani.
Dora ºi cu mine ne-am nãscut pe aceeaºi stradã.
Am mers la ºcoalã împreunã, am avut aceiaºi prieteni.
Dora este doamna vieþii mele...
ºi eu sunt omul vieþii ei, de aceea...
am hotãrât sã ne cãsãtorim într-un an.
Sunteþi cu toþii invitaþi oficial pe 9 aprilie...
la biserica Santa Maria del Pellegrino.
ªi apoi vom sãrbãtori pânã-n zori cu toþii, chiar aici...
cu aceeaºi bunã dispoziþie de acum.
Sãrut-o! Sãrut-o!
- Ce þi s-a-ntâmplat? - Nimic.
- Cum te simþi? - Bine.
Cine a pus fotoliul ãsta aici?
Cum te simþi?
- Bine. - Îmi pare rãu.
- Nu m-am lovit. - Nu, vorbeam despre--
- Te distrezi bine? - Merge.
Du-te înapoi la masa ta.
Du-te. Mã descurc.
Cum te simþi?
Bine! De ce întrebaþi asta cu toþii? E ceva care nu merge?
Nu, totul e în regulã.
Dar-- Du-te la bucãtãrie.
Bucãtãria.
Au mutat totul astã searã.
Uite unde au pus bucãtãria.
Biribo, biribe! Ghici cine e?
Sunt eu! Ce-i, te-ai moleºit?
Domniºoarã.
În sfârºit ne întâlnim, Dora.
Nu te-a prezentat niciodatã. Þi-a fost teamã, nu-i aºa?
Acum nu mai e nevoie sã vii la bordel cu noi!
Scuzaþi-mã dacã v-am deranjat. Felicitãri ºi multã fericire.
Câine bãtrân ºi viclean!
Ce bãiat vesel!
Nu s-a întâmplat nimic. Strâng eu totul.
Scuzaþi-mã.
Prinþesã!
Sunteþi ºi dumneavoastrã aici?
Ia-mã de aici.
ªi acum, doamnelor ºi domnilor...
o surprizã magnificã oferitã de direcþiunea hotelului.
Tortul etiopian!
Mulþumesc! Muzicã, maestro!
- Felicitãri. - Mulþumesc.
Vã rog, Prinþesã.
Dar dumneavoastrã sunteti--
Repede, Prinþesã.
Dar acela--
Acela e ticãlosul cu ouãle!
Ferruccio!
Cheile de la casã au rãmas la el, ce porcãrie!
Niºte sârmã. Dacã gãsesc niºte sârmã pot sã deschid.
Sunt un vrãjitor al sârmei. Tata m-a învãþat.
Când eram mic fãceam tot felul de jucãrii din sârmã.
Am deschis.
Giosue!
Sã mergem. Altfel mama o sã întârzie.
Mi-am pierdut tancul.
Nu-þi fã griji. Îl gãsim noi.
Unde ai lãsat tancul?
- E pe scãri. - Îl aduc eu.
Þine bicicleta. Îl aduc eu.
Uite-l.
Sã mergem.
- Mai repede, tati! - Mai încet!
Ai întârziat la ºcoalã! Mai repede!
Uite un cal! Doi cai!
Nu mai sunã clopoþelul! Mã înnebuneºte!
- Nu eu sun, ci Giosue. - Nu eu, tati!
Opreºte! Lasã-mã jos!.
Am ajuns.
Ne vedem disearã.
Mergi repede, tati!
Cumpãrãm asta pentru mama?
- Cât costã? - Cincisprezece lire.
E falsã. Probabil e o prãjiturã falsã, ca ºi tancul tãu.
Sã mergem, Giosue.
" E interzisã intrarea...
evreilor ºi câinilor."
De ce evreii ºi câinii nu au voie sã intre?
Pur ºi simplu nu vor cã evreii sau câinii sã intre.
Fiecare face ce vrea.
Uite acolo un magazin.
Acolo nu lasã spaniolii ºi caii înãuntru.
Mai încolo, e o farmacie.
Am fost ieri acolo cu un prieten chinez care are un cangur.
Am întrebat, "E voie?'"' Nu, nu vrem nici-un chinez sau cangur aici."
Le sunt antipatici. Ce pot sã-þi spun?
Dar noi lãsãm pe toatã lumea în librãrie.
Nu. De mâine, scriem ºi noi.
- E ceva ce nu-þi place? - Pãianjenii. Þie?
Mie nu-mi plac vizigotii. De mâine vom scrie...
" E interzisã intrarea pãianjenilor ºi vizigotilor."
M-am sãturat de vizigotii ãºtia.
Bunã dimineaþa.
Totul e la jumãtate de preþ.
- Orefice Guido? - Eu sunt.
- Trebuie sã veniþi cu mine la prefecturã. - Iar?
- A fost deja. - Sã mergem.
De ce?
- Domnul acela e cu dumneavoastrã? - Da. Sã mergem.
Bine.
- Vin ºi eu tati. - Nu.
Tu stai aici. N-o sã dureze mult, nu-i aºa?
Doar un pic.
Giosue, sã te porþi bine cu clienþii!
Mã întorc imediat.
- O iau pe aceasta. - Costã cinci lire.
Nu, scrie zece lire.
Totul e la jumãtate de preþ.
Dã-i asta mamei tale ºi spune-i cã-i de la bunica.
N-o cunosc pe bunica.
- Þi-ar plãcea s-o cunoºti? - Da.
O vei cunoaºte mâine.
- Mâine? - Da.
Pentru cã mâine e ziua ta...
ºi bunica va veni ºi-þi va aduce un cadou frumos.
Un tanc nou?
Nu, o surprizã.
Dã-i scrisoarea mamei tale.
La revedere, Giosue.
Ai uitat restul, bunico.
Mulþumesc.
- În cât timp te întorci? - Cam într-o orã.
Trec pe la unchiul sã vãd dacã aduce mâine ce a mai rãmas la bucãtãrie.
- ªi ce a mai zis bunica? - Vine mâine.
Era ºi timpul!
MAGAZIN EVREU
- Ar trebui sã faci baie. - Nu vreau sã fac.
- Du-te sã faci baie. - Am fãcut vineri.
Are dreptate.
Iar tu schimbã-þi cãmaºa.
- Am schimbat-o joi! - Nu uita florile!
Sunt afarã. Mã duc sã le aduc.
- Vin ºi eu cu tine, tati! - Tu trebuie sã faci baie, cãposule!
Nu vreau sã fac!
Grãbeºte-te. Trebuie sã merg s-o aduc pe bunica.
- Unde sã pun florile? - Lasã-le acolo. Vin imediat.
Am fãcut baie vineri!
ªtii unde e Giosue?
Trebuie sã fie acolo.
Pui lucrurile acelea în ordine?
De ce nu-mi arãþi florile? Sunt aºa frumoase.
Sunt foarte frumoase. Þi le aduc. Vrei sã le vezi?
O sã le fac sã vinã. Florilor, veniþi!
Noptierã, vino!
Schopenhauer, voinþã, vreau ca noptiera sã vinã aici.
Noptierã, vino.
Stai, noptierã!
Noptiera asta îmi pare foarte murdarã.
Bunã dimineaþa, Prinþesã!
ªtie deja sã citeascã ºi sã scrie?
- De un an. - Ai fãcut o treabã bunã.
Am ajuns.
Te ajut eu sã cobori.
Nu, pot ºi singurã.
Dora, ce e?
Am ajuns?
Nu, e o intersecþie.
Îmi spui acum unde mergem?
Cum adicã, unde?
M-ai întrebat de mii de ori. Mergem...
la locul acela-- Cum se numeºte?
Mergem--
Unde mergem?
Ce zi e astãzi? Azi e ziua ta!
Întotdeauna ai zis cã ai vrea sã faci o cãlãtorie!
Mi-a luat luni ca sã organizez totul.
ªtii unde mergem?
Nu pot sã-þi spun. I-am promis mamei cã n-o sã spun.
ªtii cum e ea. O sã se supere.
Îmi vine sã râd.
Când eram mic, tata a organizat ºi pentru mine aºa ceva.
A fost atât de-- E aºa amuzant!
Nu mã face sã-þi spun. Vreau sã vezi tu singur.
E o surprizã. ªtii, chiar e--
Chiar mã face sã râd.
Mi-e somn, tati.
Dormi.
Unde mergem? Unde ne duc?
Cât e ceasul? Plecãm exact la timp.
Ce organizare!
- N-ai mai fost niciodatã cu trenul, aºa-i? - Nu. E frumos?
E foarte frumos!
Înãuntru totul e din lemn. ªi toatã lumea stã în picioare. Nu-i nici-un scaun.
- Nu-i nici mãcar un scaun? - Glumeºti? Scaune în tren?
E clar cã n-ai fost niciodatã într-unul!
Nu, toatã lumea stã îngrãmãditã în picioare.
Vezi coada asta? Am reuºit sã iau ultimele bilete!
Grãbeºte-te, unchiule Eliseo. Nu vreau sã ne spune, "Prea târziu.
E plin. Mergeþi înapoi acasã."
Aºteptaþi. Avem rezervare! Lãsaþi niºte loc ºi pentru noi!
Uitã-te la coada asta!
Am ajuns! Avem rezervare!
Mulþumesc!
- Vã pot ajuta? - S-a fãcut o greºealã.
Ce greºealã?
Soþul meu ºi fiul meu sunt în trenul acela.
Cum se numeºte soþul dumneavoastrã?
Orefice Guido.
Orefice Giosue...
ºi Orefice Eliseo sunt ºi ei în trenul acela.
Nu e nici-o greºealã.
Vreau sã urc ºi eu în acel tren.
- Totul e gata. - Dã-le drumul atunci.
Gata, plecaþi!
Întoarceþi-vã acasã, doamnã.
Vreau sã urc în acel tren.
Vreau sã urc în acel tren!
Uite-o pe mama!
Au oprit trenul ca s-o lase pe mama sã urce.
Unchiule.
Eºti mulþumit? Ai vãzut ce-i împrejur? Eºti obosit?
- Nu mi-a plãcut trenul. - Nici mie.
Înapoi mergem cu autobuzul.
La înapoiere noi luãm autobuzul! Cu scaune!
- Le-am spus. - E mai bine.
Ai vãzut? Totul e organizat!
Ai vãzut rândul ãsta? Lumea este ordonatã ca sã intre înãuntru!
- Toþi vor sã intre! - Ce joc e ãsta?
Ãsta e!
E jocul în care--
E jocul--
Noi toþi suntem concurenþi.
Totul e organizat. Jocul este...
Bãrbaþii sunt aici, femeile sunt dincolo.
ªi mai sunt soldaþii. Ei ne dau programul.
E dificil. Nu-i deloc uºor.
Dacã cineva greºeºte, e trimis imediat acasã.
Asta înseamnã cã trebuie sã fii foarte atent.
Dar dacã învingi, primeºti premiul întâi!
Ce premiu e?
Premiul întâi!
- E un tanc. - Am deja unul.
Dar ãsta e un tanc adevãrat! Nou nouþ!
Adevãrat?
Da! N-am vrut sã-þi spun.
Unde merge unchiul?
El e în altã echipã. Totul e organizat.
La revedere, unchiule!
Un tanc adevãrat.
Ce þi-am spus?
Excepþional!
Ce mai loc!
Sã ne grãbim, altfel ne ocupã locurile. Avem rezervare. Douã locuri!
Permiteþi!
Acolo e locul nostru!
Ãsta este patul nostru. O sã ne închesuim.
E urât aici. ªi miroase. Vreau sã merg la mama.
O sã mergem!
- Mi-e foame! - O sã mâncãm!
În plus sunt oameni rãi aici! Care strigã!
Strigã pentru cã toatã lumea vrea premiul întâi. Trebuie sã fie duri.
- Pot s-o vãd pe mama? - Când se terminã jocul.
ªi când se terminã?
Trebuie sã faci o mie de puncte.
Cine face o mie de puncte câºtigã un tanc adevãrat.
Nu te cred. Ne dau o gustare?
O gustare?
Sã întrebãm. Aici suntem prieteni cu toþii.
- Uite cine-i aici. Cum vã cheamã? - Bartolomeo.
Sã vã întreb ceva.
A trecut deja cel care împarte pâinea cu gem?
Ce mizerie! L-am ratat cu o secundã!
Dar se întoarce, nu-i aºa?
Se întoarce.
- Ce a zis? - Cautã pe cineva care ºtie germanã.
O sã explice regulile din lagãr.
- ªtiþi germanã? - Nu.
Jocul începe acum. Cine e aici e aici, cine nu, nu.
Primul care face o mie de puncte câºtigã. Premiul e un tanc adevãrat!
Bravo lui!
În fiecare zi vom anunþa cine conduce de la acel difuzor.
Cel care are cele mai puþine puncte trebuie sã poarte un semn pe care scrie "mãgar"...
aici pe spate.
Noi trebuie sã-i jucãm pe cei rãi de tot care strigã.
Cine se sperie, pierde puncte.
În trei cazuri se pierd toate punctele.
Unu, cei care plâng.
Doi, cei care vor sã-ºi vadã mama.
Trei, cei cãrora le e foame ºi vor o gustare.
Uitaþi-o!
E foarte uºor sã pierdeþi puncte din cauza foamei.
Chiar ieri am pierdut 40 de puncte...
pentru cã am insistat sã cer pâine cu gem.
Gem de caise! El vroia de cãpºuni.
Nu cereþi acadele. Nu veþi primi nici-una.
Le mâncãm noi pe toate!
Eu am mâncat ieri 20!
Ce mai dureri de burtã. Dar au fost bune.
Puteþi fi siguri.
Scuzaþi-mã cã trebuie sã plec deja, dar mã joc de-a v-aþi ascunselea.
Trebuie sã plec cã altfel or sã mã gãseascã.
Nu mã întrebaþi nimic. Întrebaþi-l pe Bartolomeo. El ºtie tot.
Nu uitaþi sã-mi spuneþi ºi mie ce a zis.
O mie de puncte?
Þi-am spus eu cã o sã ne distrãm!
Tipii ãºtia sunt nebuni!
Asta cântãreºte o sutã de kg! ªi sunt 3,000 de grade aici!
Vittorino, nu mai pot!
- Deja dupã prima? - Ce, mai sunt ºi altele?
Asta facem pânã disearã!
Bartolomeo, ce s-a întâmplat? Unde te duc?
La infirmerie. M-am rãnit la mânã.
O sã murim!
Nu mai pot s-o duc! O las jos.
O sã le spun cã nu mai pot. Ce pot sã-mi facã?
Sã te omoare!
- Unde trebuie s-o duc? - Acolo jos.
Ce porcãrie! N-o sã reuºesc!
Trebuie sã fie 10.000 de grade aici!
Tati!
Uite aici! Vezi? Frumos, nu-i aºa?
Ne-am înscris.
Când am ajuns la înscrieri...
arbitrul era acolo ºi a spus...
" Nu, nici dumneavoastrã, nici fiul nu sunteþi pe listã.
Nu aþi plãtit taxa."
Am simþit cã leºin.
A zis, "Puteþi sã vã întoarceþi acasã." Am spus, " Nu, acasã mergeþi dumneavoastrã!
Giosue ºi cu mine suntem înscriºi.
Daþi-mi numãrul!" De fapt, mi-au dat unul. Uite-l.
Pentru siguranþã, a trebuit sã-l pun ºi aici.
Vezi în ce loc frumos...
te-a adus tati?
Te-ai jucat cu ceilalþi copii?
Da, dar copiii nu ºtiu regulile.
Au spus cã nu-i adevãrat cã premiul întâi e un tanc.
ªi cã nu trebuie sã facem puncte.
ªi tu ai crezut? Sunt vicleni ca vulpile.
Vor sã câºtige ei! Glumeºti?
Nu-i nici-un tanc? Sã nu-i crezi!
Câte puncte am fãcut azi?
50.
48. Mi-au luat douã puncte pentru cã...
m-am împiedicat când...
jucam ºotron.
Am...
râs ca nebunii azi! Am murit de râs!
Ne-am distrat grozav!
Abia aºtept sã o iau mâine de la capãt!
ªotron, lapte gros ºi "Pãsãricã mutã-þi cuibul".
Toate jocurile. Nici nu mi le mai amintesc pe toate.
"Sunteþi obsedaþi! Opriþi-vã! Am obosit!" le-am spus.
Ascultã.
- Ai mâncat ceva? - Da, dar n-am cerut o gustare.
Bravo! Asta înseamnã cã ºi tu ai fãcut 12 puncte!
48 pentru mine, 12 pentru tine.
60.
Uite ce primeºti când ajungi la 60 de puncte.
O bucatã de pâine, fãrã gem.
Þine, mãnânc-o.
- 60 de puncte înseamnã mult? - Glumeºti?
Sigur cã-i mult!
Uite cine a venit! Bartolomeo!
Cum e?
Mai rãu decât atât-- Mi-au dat 20.
Am fãcut mai mult decât el.
Nu-i spune. Suntem în frunte!
V-am mai spus: fãrã copii sau bãtrâne!
Înapoi înãuntru! Voi nu lucraþi!
Restul, jos!
Haideþi, fetelor, repede. Haideþi. Pe aici!
Asta e nouã. A învãþat repede.
Cea de la uºã, pãrea drãguþã când a venit.
E cea mai rea dintre toate!
Cel puþin n-a trimis bãtrânele ºi copiii sã lucreze.
Pe bãtrâni ºi copii nu-i trimit la lucru pentru cã îi omoarã!
Într-una din zilele astea îi cheamã sã facã duº.
"Copii, la duºuri!"
Atâta doar, cã le fac duº acolo în camera de gazare.
Jos!
Cum sã fac?
Vittorino!
Unde au gãsit toate nicovalele astea?
Tati!
Ce faci aici? Nu poþi rãmâne aici!
Pleacã!
De ce nu eºti cu ceilalþi copii?
Pentru cã au spus...
cã toþi copiii trebuie sã facã duº azi, ºi eu nu vreau sã fac.
- Du-te sã faci duº! - Nu!
Nu mã duc.
Du-te sã faci duº!
Ce faci acolo, tati?
Facem... tancul.
Construim tancul. Suntem încã la roþi.
Suntem în întârziere.
Nu poþi sã stai aici. Du-te sã faci duº!
Nu vreau! Nu vreau!
Cãposule! Te spun la mama! Ai pierdut zece puncte!
Ascunde-te acolo. Când termin mergem împreunã.
Nu lãsa pe nimeni sã te vadã!
O sã te distrezi.
Totul!
Scoateþi-vã toate hainele!. Agãþaþi-le aici!
Le puteþi lua dupã duº.
Avansaþi!
Þineþi minte numerele ca sã luaþi hainele înapoi!
Femeile ºi copiii fac duº împreunã.
V-aþi lovit?
Mulþumesc, Bartolomeo.
De acum înainte, trebuie sã stai ascuns aici toatã ziua.
Dacã te vede cineva s-a terminat. Suntem descalificaþi.
Ce trebuie sã fac?
Nimic. Trebuie sã stai. Vittorino, ajutã-mã.
Trebuie sã stai ascuns aici toatã ziua.
Nu lãsa pe nimeni sã te vadã, mai ales pe oamenii cei rãi care urlã.
Þine minte.
Ascunde-te!
Asta-i partea cea mai grea.
Dacã facem asta bine, tancul e al nostru. Valoreazã 120 de puncte pe zi.
O sã te iau cu mine. O sã te ascund. Tu ai dispãrut.
Cine te-a mai vãzut pânã acum? Cine eºti? Unde e?
Ai înþeles?
Te-am vãzut!
Bravo!
E cineva aici? Deranjez?
Vino!
Repede ca gândul!
Bunã dimineaþa, Prinþesã!
Astã noapte, te-am visat toatã noaptea!
Mergeam la cinema. Purtai costumul acela roz...
care îmi place mie.
Nu mã gândesc decât la tine, Prinþesã.
Tot timpul mã gândesc la tine. ªi acum--
Mama!
Tati mã cãra în roabã, dar nu ºtie s-o conducã!
ªi ne prãpãdim de râs!
Suntem primii! Câte puncte avem astãzi, tati?
Fugi! Oamenii cei rãi care strigã sunt în spatele nostru!
- Unde? - Acolo! Vino!
S-au uscat?
S-au uscat.
Þine.
Îmbracã-te.
Ce s-a întâmplat cu Vittorino, Alfonso ºi ceilalþi?
N-au reuºit.
"Dacã-mi spui numele, nu mai sunt aici."
Liniºtea.
Eram îngrijorat. Ce s-a întâmplat?
Sunt pe jumãtate nebuni!
Cel care face verificãrile, cãpitanul--
E un prieten de-al meu. L-am cunoscut pe când eram ospãtar.
Mi-a spus cã vor avea o cinã cu toþi oficialii ºi soþiile lor.
M-a întrebat dacã vreau sã servesc la cinã asta.
Poate vrea sã mã ajute. El ne-ar putea scoate de aici.
L-ai vãzut pe Giosue?
Cum adicã, nu?
Ce faci? Vino!
- Nu. - Þi-am spus sã vii.
Nu? Ieºi afarã!
Vino! Ia te uitã. Te-ai murdãrit tot.
Unde ai fost?
A trebuit sã termin partida de remi.
Fac nasturi ºi sãpun din noi.
- Ce tot spui? - Ne ard pe toþi în cuptor.
Cine þi-a spus aºa ceva?
Un om care plângea. A zis cã ne fac nasturi ºi sãpun.
Ai cãzut în plasã?
Iar?
Am crezut cã eºti un bãiat istet-- inteligent.
Nasturi ºi sãpun din oameni? Asta e poanta zilei!
ªi tu ai crezut?
Gândeºte-te. Mâine dimineaþã, mã spãl pe mâini cu Bartolomeo...
o sãpunealã bunã.
Apoi mã închei la cãmaºã cu Francesco.
Ce mizerie!
Uite! Mi-a cãzut Giorgio!
Aratã ca o persoanã?
Haide! Te necãjeau! ªi tu ai crezut!
ªi ce altceva þi-au mai spus?
Cã ne coc în cuptor.
Ne ard în cuptor.
ªi ai crezut ºi asta! Chiar înghiþi orice!
Am mai auzit de cuptor de lemne...
dar cuptor de oameni n-am mai vãzut.
"Îmi mai trebuie lemne!" "Þine avocatul ãsta!"
"Avocatul ãsta nu arde. E prea verde.
Uite ce fum face!"
Nasturi, sãpun, ne ard în cuptoare.
Sã discutãm serios.
Mâine dimineaþã am o cursã în saci cu oamenii aceia rãi.
Ajunge tati. Vreau acasã.
- Acum? - Chiar acum.
Acum plouã. O sã faci febrã 40!
Nu-mi pasã. Sã mergem.
Bine. Dacã vrei sã mergem--
Sã strâng lucrurile ºi apoi plecãm.
- Putem sã plecãm? - Sigur cã da.
Tu ce-ai crezut, cã þin oamenii cu forþa aici?
Am auzit-o ºi pe-asta.
N-ar fi frumos? Sã mergem. Ne facem valiza...
ºi plecãm.
Pãcat. Eram primii. Dar acum ne retragem. Ne scoate de pe listã.
Alt copil o sã câºtige tancul cel adevãrat.
Nu mai sunt alþi copii. Am rãmas singur.
Nu mai sunt copii? E plin de copii!
ªi unde sunt?
Se ascund toþi. Nimeni n-are voie sã-i vadã.
- E un joc serios! - Eu nu înþeleg jocul ãsta.
Câte puncte avem?
687.
Þi-am spus de o mie de ori.
Sã mergem, totuºi.
- Suntem primii, dar dacã vrei-- - Suntem primii?
Suntem primii, þi-am mai spus. Dar renunþãm dacã aºa vrei.
Am vãzut ieri clasamentul. Dar o sã mergem.
La revedere, Bartolomeo. Giosue ºi cu mine plecãm.
Ne-am sãturat.
Tancul e gata. L-am terminat.
Sã cureþi bujiile înainte sã-l porneºti.
Trage ºocul...
cã altfel o sã se blocheze tunul cu roþile.
ªi mitralierã. Ai vãzut ce bine aratã? A ieºit reuºitã!
Trage frâna de mânã înainte sã porneºti! Noi plecãm.
Giosue vrea sã ne retragem.
Am fi putut merge înapoi în curând cu un tanc, dar mergem azi cu autobuzul.
Giosue ºi cu mine plecãm. La revedere tuturor!
Ne-am sãturat de locul ãsta.
Sã mergem cã altfel pierdem autobuzul.
Sã mergem, Giosue.
Plouã. O sã fac febrã 40!
Sunt eu, tata!
Trebuie sã-þi spun ceva important! Vino!
De azi dimineaþã îmi scapã tâlharul ãsta.
- Chiar e un copil? - Cred cã sunt douã mii!
Sunt ca ºoarecii. Se ascund peste tot!
Blestemaþii ãºtia vor tancul nostru! Stai!
Aºteaptã.
Am impresia cã l-am vãzut.
Cred cã e pe-aproape.
Uite. Du-te sã vezi dacã nu se ascunde înãuntru Eu te aºtept aici.
Stau de pazã.
Tati, e aici!
- Cum aratã? Blond? - Da.
El e. Îl cheamã... Schwanz.
De trei sãptãmâni stã înãuntru.
Era al doilea în clasament. Acum l-am eliminat!
Mai devreme sau mai târziu, o sã-i gãsesc ºi pe ceilalþi.
- Câþi mai sunt? - Un viespar, uite aºa.
Toþi stau ascunºi.
- Uite, tati! - Acolo e o ascunzãtoare!
Ãsta, ãsta, ãsta! Sunteþi eliminaþi! Sã mergem.
- Porcãria! Ne-a vãzut! - Suntem eliminaþi?
Vine sã te ia pe tine.
Acum începe jocul de-a tãcutul.
Nu mai ai voie sã vorbeºti.
Jurã!
- Jurã! - Jur.
Toþi vorbesc ciudat. Nu poþi înþelege nimic.
Dacã trecem ºi prin asta, premiul întâi e al nostru.
Îi adunã pe cei care sunt pe primele locuri. E jocul de-a tãcutul.
Nici-un cuvânt, ai înþeles?
De ce eºti aici cu copiii?
Taci! Nu ai voie sã vorbeºti.
Jur.
Trebuie sã-þi vorbesc. Foarte important.
- Unde? Când? - O sã-þi fac semn. Mai târziu.
Mulþumesc.
Þi-am spus sã nu vorbeºti cu copiii.
Domnule doctor, soþia mea este ºi ea aici.
Încet.
Mãnâncã încet. Sã nu þi se facã rãu.
Suntem în frunte. S-ar putea sã plecãm mai devreme.
Jocul se terminã mai devreme.
Sã nu greºeºti acum când suntem în frunte.
Încet.
Aºa. Fii atent.
" Gras, gras, urât, urât, complet galben în realitate.
Dacã mã întrebi ce sunt...
Îþi rãspund, 'Mac, mac, mac.'
Când mã plimb fac, 'Po po'.
Cine sunt? Haide spune-mi."
Bobocul, aºa-i?
E bobocul?
Nu-i adevãrat!
Mi-a trimis-o un prieten veterinar din Viena.
ªi nu pot sã i-o trimit pe a mea...
pânã când n-o rezolv pe asta.
M-am gândit...
la ornitorinc...
dar nu face, "Mac, mac, mac."
Ornitorincul face--
Am tradus-o în italianã pentru tine astã noapte.
Ei, ce zici?
Totul indicã un boboc.
Ajutã-mã.
Pentru numele lui Dumnezeu...
ajutã-mã.
Nu mai pot sã dorm.
E bobocul!
Vino aici!
- Mi-e somn. - Vino Giosue.
Unde suntem aici?
Am greºit strada.
Giosue, dormi. Aºa, vise frumoase.
Poate cã totul nu-i decât un vis!
Visãm, Giosue.
Mâine dimineaþã o sã ne scoale mama...
ºi o sã ne dea douã ceºti cu lapte ºi biscuiþi.
Mai întâi, o sã mâncãm.
apoi o sã fac dragoste cu ea de douã sau trei ori...
dacã pot.
Scuze, Bartolomeo.
I-au chemat pe ofiþerii aceia de 20 de ori. Pun pariu cã au fugit.
- Ai înþeles ºi altceva? - E clar ca lumina zilei.
S-a terminat rãzboiul. Vor sã fugã.
Unde se duc camioanele alea?
Important e sã nu ajungi într-unul din camioane.
Pleacã pline ºi se întorc goale.
Ai înþeles unde se duc?
ªi femeile? Ce se întâmplã?
Sã ieºim din barãci ºi s-o ºtergem.
Nici mãcar nu trebuie sã ne facem valiza!
Am auzit numai câini ºi mitraliere.
- Vor sã cureþe tot. - Eu plec.
Ne vedem în Viareggio. Facem o fabricã de nicovale!
Pe curând, bãieþi. Eu plec.
Vino sã vezi.
Uite ce supãraþi sunt! Înfuriaþi!
Vezi? Te cautã.
Numai pe tine. Totul e din cauza ta!
Ai rãmas ultimul! Ultimul pe care trebuie sã-l gãseascã!
Te cautã pânã ºi sub pietre!
Mâine dimineaþã se terminã jocul. ªi se face premierea.
Dacã nu te gãsesc noaptea asta, primim 60 de puncte!
Câte puncte avem?
940 de puncte. Plus 60?
- O mie! - Primul loc! ªi câºtigãm!
Cum te mai cautã înfuriaþi.
Nici-o greºealã în noaptea asta.
- Ascunde-te în cutia aceea, repede! - Schwanz e înãuntru.
Cine?
Bãiatul cel blond.
L-au prins ieri. ªi l-au eliminat.
E ascunzãtoarea cea mai sigurã. Nimeni n-o sã se uite.
Sã mergem, repede ca fulgerul. Haide!
Înãuntru!
Ia ºi pãtura în caz cã þi-e frig.
Mã întorc repede.
O sã-i îndrum în altã direcþie. Cred cã l-am vãzut acolo!
Tati, m-ai speriat de moarte!
Dã-mi pãtura. Þi-e frig?
Atunci dã-mi ºi puloverul.
O sã-l arunc într-un tufiº sã-i pun pe o pistã falsã.
Te cautã peste tot!
Toatã lumea strigã, "Unde e Giosue?"
Sunt aºa de înfuriaþi încât înjurã.
N-o sã te gãseascã nimeni. Pe curând atunci. Mã întorc repede.
Ascultã...
dacã întârzii mult de tot...
nu te miºca.
Nu ieºi. Poþi sã ieºi...
numai când se face complet liniºte...
ºi nu mai vezi pe nimeni, pentru siguranþã.
Repetã!
Nu ies decât când nu mai e nimeni.
Bravo, cãposule.
Pleacã!
Du-te, câine!
Du-te câine!
Pleacã.
Bravo, Ferruccio.
Funcþioneazã.
E cineva care se numeºte Dora?
Dora, eºti aici? Sunt Guido.
ªtiu cã e cineva ascuns aici. Este vreo Dora aici?
E italiancã. E soþia mea.
Da, este o Dora aici.
Dora, sunt eu!
Nu e ea! Mai este o altã Dora?
Sãriþi din camion cât de repede puteþi!
Ieºiþi de-acolo!. Sãriþi!
E adevãrat!
Mama!
Aceasta e povestea mea.
Acesta e sacrificiul pe care l-a fãcut tatãl meu.
Acesta a fost cadoul sãu pentru mine.
- Am învins! - Da, am învins!
O mie de puncte ca sã ne prãpãdim de râs!
Am terminat primii! Ne întoarcem acasã cu tancul!
Am învins!