www. титлови. ком
Америчка душа је у суштини сурова, изолована,
стоичка и убилачка. И то се никад није изгубило.
Прилог одређује глагол и говори нам како,
где или... -Када се нешто дешава. -Када се нешто дешава.
Луси.
Музика је тихо свирала. -А прилог је? -Тихо. -Тихо. Силви.
Пас трчи кроз кућу.
Кроз, зато што... -То објашњава куда пас трчи.
Тачно, али ако желиш да кажеш како је пас трчао...
Брзо? -Брзо. Одлично, девојке.
Розали! Девојке!
Индијанци долазе. -Драги Боже! -Мама, шта се дешава?
Индијанци долазе по наше коње, душо.
Луси, узми Џејкоба. Сети се нашег плана.
Силви, склони се од врата!
Узми Џејкобовог меду. -Видимо се на врху гребена.
Весли, пођи с нама. -Ако пођем, све ће нам узети или запалити.
Нека их, дођи. -Хајде тајо. -Бежите кроз задња врата кћери.
Молим те, пођи. -Розали, бежи.
Крени. Бежите, кћери! -Идемо, девојке. -Бежите! -Трчите, кћери. -Бежите!
Луси, дај ми Џејкоба.
Оче! -Дођите, девојке.
Весли. Не! -Тајо!
Не!
Бежите. Бежите, кћери.
Луси! Не!
НЕПРИЈАТЕЉИ ~
Ухватио сам је!
Тако је!
Држи је.
Мој је, дођи црвенокожче. -Одустани већ једном!
'Ајде више.
Дођи, црвенокожче.
Устај, момче.
Хајде. -Дижи се. -'Ајде, црвенокожче.
Устај. -Подигни га. -Ходај.
Рекох покрет! -Дижи се.
Хајде. -Покрет.
Утврђење Беринџер, Нови Мексико, 1892.
Ухватио си их, Џо.
Да.
Колико далеко су одмакли?
Дижи се, црвенокожче!
До Диабло кањона. -Апачи? -Устај!
То ће бити њихов крај?
Мислимо да хоће, али има их ко мрава, само долазе.
Ево шта се деси кад побегнете. Следећи пут, нећемо се трудити да вас вратимо.
Не би требало да буде овако, Џо. -Зар постоји бољи начин, Толане?
Јулије Цезар
Уморан сам од свега, Џо.
Мислим да се мој боравак овде завршава.
Веле ми да нисам подобан.
Јер имам...
Меланхолију.
Такво нешто не постоји.
Двадесет лета сам дао овој Унији.
Узели су ми оружје, Џо.
Ти се бар пензионишеш.
Колико им већ служиш, 20 или 25 година?
Престао сам да бројим.
Сећаш се онда...
Када ти је Кајова копљем стомак пробуразио?
Да. -Сећаш се да си седео у води...
Покушавајући задржати дроб да ти не изађе из стомака.
Кад сам дошао, погледао си ме. Имао си тај поглед на лицу.
Изгледао си тако младо.
Као да ти је неко нешто узео.
Као да су узели божићни поклон од тебе.
Узели су ти јебеног коња, зар не?
Побегли смо главом без обзира. А ти си рекао: "Видео сам му лице,
убићу га једног дана. "
И јеси, убио си га.
Водио си га том слепом стазом, извукао си свој нож
и распорио га од муда до ждрела.
Јесам.
То су били добри дани.
Јесу, били су.
То су били добри дани. Најбољи, Метце.
'Јутро, госн. Каплар Молинар куца. Пуковник захтева ваше присуство.
Ја ћу то узети. -Да? -Капетан Блокер је дошао, госн.
'Јутро, капетане. -Пуковниче.
Познајеш Џеремају Вилкиса, ради за харперов журнал.
Седи, Џо.
Смождио си групу Апача која је побегла. -Госн. -Добро одрађено.
Тренутно господо, не знам шта нам је чинити с овим бедним дивљацима.
Имам предлог. Зашто их све не би пустио?
Желим рећи, то би било хумано дело.
Зар не? Видим да се капетан не слаже. -Ја се ту ништа не питам.
Али да је по твоме, оставио би их у оковима. Зар не, Блокеру?
Свеједно ми је шта ћеш урадити с њима.
Пошто сам сада у вашем цењеном друштву, капетане, морам вас питати.
Је ли истина да сте узели више скалпова од Бика Који Седи?
Тако сам начуо. -Боли ме уво шта си чуо. -Господо.
Доста је било.
Капетане, познајете поглавицу Жутог Јастреба?
Знаш да га познајем. -Поглавица и његова породица
били су затвореници скоро седам лета.
Рекао бих да је то довољна казна, слажете ли се?
За његову врсту то није довољна казна. -Ма немој? -Ја него, баш тако.
Да вас приупитам нешто, пуковниче.
Сећате се Билија Диксона? Вероватно не.
Били ми је био веома добар пријатељ.
Познавао сам га веома добро, као и остале људе овде.
Гледао сам како Жути Јастреб узима нож и
распори Билија од муда до гуше. Затим се окренуо према мом добром пријатељу
Тулију Меклејну... -Да, па, капетане...
Нисте ни ви анђео.
Знате да га рак поједе.
Поглавица тражи да га ослободимо. Жели да се врати кући у Монтану.
Неко место које се зове Долина Медведа. Познато вам је? -Јесте.
Света територија Чејена. -Након разговора са Вашингтоном,
одлучио сам да испоштујем тај захтев. Ослободићу њега и његове људе.
Његово пуштање...
Може се назвати од интереса. На Истоку.
Војни комадант ослобађа Чејенског ратног поглавицу
Министарство војске жели да буде сигурно
да ће поглавица тамо безбедно стићи, без инцидента.
Зашто ми ово говориш? -Знаш добро језик домородаца.
Познајеш стазе одавде до Монтане.
Зар не? -Неке су ми познате.
Даћу ти задатак да будеш пратња
поглавици и његовим људима. Искрено, само се на
тебе могу ослонити по питању овога. Предводићеш ову групу до Монтане.
Врати поглавицу безбедно у завичај, остале врати у резерват.
Одатле ћеш отићи на исток до утврђења Мејсон.
Тамо ће те пензионисати из војске.
Уз сво дужно поштовање, господине, нећу водити тог касапина
и његову дружину копилади и кучки нигде. -Бојим се да је то наређење.
Нећу га испоштовати, госн. -Идеш у пензију, зар не?
Сигуран сам да не желиш укаљати своју каријеру пред пензију на војном суду.
Искрено, боли ме уво.
Сигурно ти је стало до своје пензије?
Да ти кажем нешто, капетане. Осим губљења разума,
мало тога се може учинити за старог капетана
осим да седи и звиждуће док резбари нешто.
Док чека поштара да му донесе чек за пензију.
Било би штета за човека попут тебе
да му се то ускрати.
Имаш ли представу ко је тај кучкин син и шта је урадио?
Знам да је био тежак противник у своје време.
А сада је старац на самрти. -Не, он је касапин.
Онда ћете се вас двојица одлично слагати.
Зачепи губицу, јебени изроде. Ти рата ниси ни видео.
Немаш ти појма... -Немам?
Немаш појма шта рат учини човеку.
Убијао сам на тоне дивљака, јер ми је то био јебени посао.
На основу онога што начух капетане, ти си најсрећнији човек у свом послу.
Слушај.
Видео сам шта се десило 4. пуку када је Жути Јастреб са својим ратницима
завршио с њима. Није много...
Немој се смејати.
Није много остало од тих јадних људи
чак ни да се канта попуни.
Схвати...
Када погнемо наше главе тамо, сви смо затвореници.
Мрзим их. Имам прегршт разлога да их мрзим.
Скини Фиглер, Едвин Тејт... -Капетане, боли ме уво
какав је ваш став према Жутом Јастребу. Не занима ме!
Стало ми је до овог директног наређења
потписаног од председника Харисона.
Имате мало више од једног дана да скупите намирнице и утаначите детаље.
Ако одлучите да се оглушите о наређење,
бићете затворени и чекаћете излазак на војни суд. Стани!
Ово ће бити реализовано.
То ћете ви обавити. Сада сте слободни.
Ја ћу то понети, капетане. -Остатак је у мом сандуку.
Можеш узети лук од Апача ако желиш. 'Јутро, докторе. -'Јутро, капетане.
'Јутро, наредниче.
Капрале. -Спремни за путовање, госн. -Као и ти. -Поручниче. -Капетане.
Вест Поинт? -Да, госн. Част ми је што сте ме ви изабрали, госн.
Изгараћу за вас, не брините. -Због тога си овде.
Немамо много људи с Вест Поинта у овим удаљеним крајевима.
Видећемо шта су те научили. -Намирнице? -Спремне.
Месечна залихе меса, сувог грожђа, шећера и киселих краставаца.
Муниција? -Довољно за одбрану утврђења
Апача ако треба, госн. -Требаће нам.
Разводниче. -Опростите, господине. Капетане, имам питање за вас
пре него што кренемо на пут.
Као новајлија у утврђењу Беринџер, искрено, као неко са мало искуства...
Занима ме зашто сте мене изабрали? -Нисам те ја изабрао, већ он.
Леп дан је пред вама, капетане. Уз Божју помоћ, време се неће мењати
и избећи ћете монсуне. Поглавице. Лепо сам их за тебе удесио.
Као нови су. Знам да ово није најбоља
коју ћеш обавити, али с друге стране,
пре ћеш се извући из овог пакла.
Када председник нешто затражи, то се мора обавити.
Ако ти неко буде правио проблеме, само им покажи ово.
То ти гарантује сигуран пролаз. -Збогом, пуковниче. -Збогом, Блокеру.
Џо...
Био си војник за пример.
Још увек сам.
Пуковниче.
Наређење! Напред марш!
Јебена парада је готова.
Сјаши с коња.
Сјаши с коња!
А сада...
Узми нож.
Не бојим се смрти.
Вудсене. -Реците, госн? -Скини ово срање с њих и стави их у окове.
Да, госн.
И одсеци плетенице с кучкине косе.
Упути ме,
Велики Јехова.
Води ходочасника кроз ову јалову земљу.
Покажи ми пут.
Слаб сам, ал'с вером у Тебе сам јак.
Својом моћном руком води ме.
Остави их овде. -Кидеру. -Да, госн? -Дежардине. -Да, госн?
Поставите камп. -Одмах, госн. -Ми се брзо враћамо. И мотри на црвенокожце.
Команчи.
Капетане.
Они спавају.
Госпођо.
Можемо ли вас и децу одвести на сигурно? Да вас утоплимо...
Момци.
Њена деца спавају. Потрудите се да их не пробудите.
Госпођо.
'Ајде да вас угрејемо. И водом вас напојимо.
Нећу вас повредити, обећавам.
Хоћете ли поћи са мном?
Добро.
Будите нежни с њима, молим вас.
Побогу.
Дежардине!
Капетане, шта се десило? -Команчи. -Оволико далеко на западу?
Помислих да се скрасише у резервату. -Неки никад неће.
Поручниче. -Јесте их видели, госн? -Не, али нису далеко одмакли.
Почни да копаш гробове на врху гребена. -Да, госн.
Дежардине. Донеси те лопате и пијуке. -Госпођо. -Да, госн.
Могу ли вам помоћи да сјашете?
Добро, тако је. Донесите чисто ћебе
и мало воде за... Само донесите проклето ћебе.
Не, они вас неће повредити.
Дођите, скрените поглед на другу страну.
Неће вас повредити.
Хајде.
Госпођо, донели смо вам чисто ћебе. -Здраво, госпођо.
Не! Нећете пипнути ову бебу.
Јеси ме чуо? -Добро, удаљи се. -Да, госпођо.
То ми не треба.
Баците те лопате! -Баците их!
Ја ћу сахранити моју породицу. Јесте ли ме чули? -Да, госпођо!
Ја ћу сахранити моју породицу.
Дајте ми лопату.
Јер Он би ме сакрио под кровом шатора свог,
на камену гору попео би ме.
Тада бих подигао главу своју пред непријатељима који би ме опколили,
принео бих у Његовом шатору,
жртву хвале.
Запевао бих и хвалио Господа.
Амин.
Обећај ми да кад умрем, да ћеш ме сахранити на овом пољу.
Обећај ми.
Чик направи још један корак!
Чик направи још један проклети корак.
Шта хоћеш?
Ја сам Црни Јастреб.
Син поглавице Жутог Јастреба.
Знам ко си.
Шта хоћеш?
Ово ми је супруга...
Лосова Жена.
Наш син, Мали Медвед.
И моја сестра, Жена Живота.
Поклон, за даму.
Била бих...
Почаствована.
Ако би она носила ово.
Кидеру. -Госн? -Однеси дами ту 'аљину.
И капетане, ја...
Доста!
Седи.
Индијанка вам жели ово поклонити, госпођо.
Слободно се пресвуците у мом шатору. Сигурно нећете ништа презалогајити?
Не.
Донећу моје седло, спаваћу испред вашег шатора.
Ако вам било шта затреба, само узвикните.
Оставићу вас на миру.
Она је скрхана, Џо. -Јесте.
Шта планираш да урадиш с њом? -Одвешћу је до Винслова.
Мотри на њу у случају да јој не буде добро.
Капетане.
Доживети тако тежак губитак као она...
За то је потребна велика снага.
Команчи су још увек близу.
Они су људи звечарке.
Најгоре врсте.
Знам ко су они.
Они не праве разлику.
Пратиће и напашће твоју групу. Као и нашу.
Спремни смо за њих.
Не разумеш колико је ово опасна ситуација.
Они су луди.
И веома опасни.
Ослободи ме.
Можемо вам бити од велике помоћи.
Нећу вас ослободити.
Отежаваш ово више него што треба.
Је И' све под конац, госн? -Јесте.
Чим се она пробуди, настављамо даље.
Наравно, госн.
Ускоро одлазимо.
Јесте ли спремни, госпођо?
Јесам.
Хвала вам.
До курца!
Скупите се!
Бежи одатле!
Капетане? -Молим?
Поглавица је још увек забринут.
Вели да ће се Команчи ускоро вратити.
Он сматра да бисмо ми требали...
Да попричамо с њима.
Ти и ми.
Не слажем се.
Али капетане... -Зачепи губицу.
Дао сам ти своје мишљење.
Рекао сам ти.
Морамо бити уједињени или ће нас они убити.
Док један хвата звечарку...
Други је мора наћи.
Али ујешће те...
Пре него што је уочиш.
Кидеру? -Реците, госн?
Скини им окове. -Господине? -Чуо си ме.
Ако направе погрешан корак, сручи им метак у челенку.
Да, госн.
Верујеш ли у Бога, Џозефе?
Верујем, госпођо Квејд. Али...
Одавно је обневидео на нас.
Схватам.
Али морам веровати да у оваквим временима то ојачава нашу везу с Њим.
Кад не бих веровала, шта ми друго преостаје?
Мудрошћу се зида кућа,
и знањем се пуне клети сваког блага. Мудар је човек јак.
лћи ћу опет да тражим то. Не завиди злим људима,
нити жели да си с њима.
Јер о погибији мисли срце њихово, и усне њихове говоре о муци.
Слободан си.
Добро, госн.
Никад нисам убио човека, наредниче.
Он ми је био први. -Значи тако?
Како се осећаш?
Чудно.
Али не у позитивном смислу.
Тек тако одузети живот другом човеку.
Како си се ти осећао када си убио првог?
То је било давно.
Колико ти је било лета?
Четрнаест.
Борио сам се за конфедерационе снаге.
Када си војник...
Твој посао је да убијаш.
Али ако не обавиш свој посао, онда лежиш на гомили као Дежардин.
Упамти то.
Убијао сам све што хода и пузи. Мушкарце.
Жене, децу. Све расе.
Када их много убијеш...
Навикнеш се на то. Не осећаш ништа.
Тога се управо и бојим.
Тешко је се навићи на губитак људи.
Прегршт сам их изгубио.
Јесу то они? -Да.
Ни они нам неће више сметати. Крените!
Томи.
Не волим да ме понижавају, да ти кажем нешто,
ако икад више заспиш на стражи, ти ћеш се клатити на дрвету.
Јеси ме чуо, наредниче? -Сви су желели да их убију, Џо. Чак и они.
Идемо до Винслова.
Утврђење Винслов, Колорадо
Не верујем својим очима. -Здраво, Росе. -Како си ми, Џо?
Памтим и боље дане. -Ниси их се нагледао. -Он се једва држи.
Морате га одвести у амбуланту. -Капларе.
Бићеш добро, Хенри. -Побрини се за овог човека. -Хвала вам, капларе.
Упао си у проблеме? -Несрећа нас прати откад напустисмо утврђење Беринџер.
Кидеру, са'рани Дежардина. -Да, госн. -Росе, ово је госпођа Розали Квејд.
Пуковник Меккован. -Госпођо.
Гђа Квејд је изгубила своје одело. Ради ли Сатлерова радња?
Мини ће се побринути за њу. -Добро, немам представу колико 'аљина кошта.
Задржи своје паре. -Ако треба... Хвала, Росе. Идем да их проверим.
Могу ли вам помоћи, госпођо?
Ти људи у индијанском бироу обавезали су
се да ће доћи овде и провести пар недеља
у утврђењу Винслов или у резервату. Болест, изгладнелост,
услови под којима ти јадни људи морају да живе су нехумани.
Ако дођу овде, они би разумели.
Бојим се да је моја жена постала шампион потлачених.
Не претварај се да се не слажеш, Росе. Не дајте да вас завара.
Смета ми како се влада опходи према њима, то је све.
И они су људска бића. Тако их треба и третирати.
А поврх свега су староседеоци овде? -Доста је...
Све смо им одузели. А ништа им нисмо дали. -Прекини!
Ја ћу...
Претпостављам да...
Можете примити госпођу Квејд? Док кочија не буде стигла?
Волео бих, али кочија овуда не иде већ шест месеци.
Престали су? -Профит им је био слаб.
Пролази воз за снадбевање, доћи ће овде тек за Божић.
Госпођо Квејд, сигуран сам да...
Да ће вам овде бити удобно до Божића. -До Божића?
Мислим да хоће. Ја...
Претпостављам да немам избора. -Код нас сте добро дошли.
Наћи ћемо нешто да вам преокупирамо мисли. -Хвала, Мини.
Да запалимо?
Замолићу те за услугу, да ми одведеш затвореника у утврђење Пирс.
Нисам хтео то помињати за вечером, али пошто идеш у том правцу,
можда би га могао испоручити уместо мене.
Зашто чак до Пирса? -Одатле је побегао.
Иде на суђење. -Због чега? -Убиства.
Искасапио је целу непријатељску породицу са секиром.
Кажу да је био језив призор.
Одвешћу га у твоје име. -Јеси ли сигуран?
Слушај, разумео бих ако не желиш да носиш такво бреме.
Росе, такво бреме већ одавно носим.
'Јутро, капетане.
'Јутро.
Како се држиш?
Добро. Ако не дишем. -Онда немој дисати.
Могло би се погоршати. Можда умрем као Француз.
Као што знаш, смрт долази у разним облицима.
У овом случају, мислим да Бог бдије над тобом.
Није праведно што не могу да вам помогнем
да довршимо оно што смо започели.
Мислим да сам те изневерио, Џо.
Никад ме ниси изневерио, Хенри.
Никад ме ниси изневерио, ни једном.
Увек си био...
Човек за пример, фокусиран. Без тебе на мом боку,
одавно бих ја под земљом био. То је истина.
Мрзим што ово морам рећи, али мислим да се последњи пут видимо.
Била ми је част, Џо. Да служим под твојом командом.
Ретки би ме примили, нећу ти то заборавити.
Ти си добар човек, Џо. -Увек бих те примио, Хенри.
Нема бољег војника од тебе. Да ти кажем нешто,
твој отац би био поносан на тебе.
Добро онда. Уз мало среће, видимо се на путу.
Хенри?
Чувај се. -Хоћу, господине.
Баш сте били великодушни. Хвала вам пуно на гостопримству.
Било нам је задовољство, мила. Обећај ми да ћеш се добро чувати? -Покушаћу.
Капетане.
Знам да вам сметам, али радије бих с вама била него с било ким другим.
Кидеру. -Реците, госн? -Оседлај коња за госпођу Квејд. -Одма', госн.
'Јутро, Џо. -'Јутро, Росе. -Надам се да си добро спавао? -Никад боље.
Наредниче Малој. -Капетане. -Наредниче. -Један од наших најбољих.
Он ће одвести вашег затвореника у тврђаву Пирс.
Хвала ти за ношњу, баш си била увиђавна.
Хвала теби.
Част ми је што си је носила.
Ја сам Лосова Жена.
Лосова Жена.
А ово је Мали Медвед. -Где је Тхомас?
Отишао је по Вилиса, госн. -Пуковниче. -Капларе.
Капетане Блокер.
Част је упознати вас, госн.
Срећно.
Када сам видео да ћеш ме ти отпратити, рекох у себи:
"Јеботе, Филе, коначно да те срећа погледа. "
Погледала ме, зар не, Џо?
Сећаш се Рањеног Колена, зар не? Када смо добро поклали црвенокожце?
Сећам се.
Наравно да се сећаш. Како би то могао заборавити?
Били смо на твом боку цео дан.
Носио сам писмо за тебе од пуковника Рина.
Да ти искрено кажем, мислио сам да се одатле нећемо живи извући.
Али гледајући тебе шта си радио Лакотама
и другим ратницима, то је био призор вредан дивљења.
Вероватно је и Кастер тако радио. -Не.
Кастер то није урадио. Погинуо је, знаш и сам.
Да, али ипак...
Онај стари поглавица, био је тамо тог дана.
Смешно је што превозиш те дивљаке на север.
То ће показати да су се ствари промениле...
Ускоро, почећемо да им враћамо њихову земљу.
Шта се с тобом десило?
Нећу никада положити руку на онога ко то не заслужује.
Не знам како сте то ви радили свих ових година, капетане.
Свашта сте доживели и урадили.
Због тога постанеш хладнокрван после неког времена.
Мораш своју дужност обавити.
Претпоставимо да хоћу.
Али ако већ причамо између себе, обојица знамо да бисте лако
ви могли седети у тим оковима.
Само сам обављао своју дужност.
Шта ће се њему десити? -Обесиће га.
Помоћи ћу деци да оперу посуђе. -Могу они то и сами.
Могу и ја.
Како ће врабац да лети,
или имати срца да пева.
Док му врабица плаче,
јер је сломила крила.
Док му врабица плаче,
јер је сломила крила.
Оче! Деда!
Шта је било?
Бледолики су отели мајку.
Томасе, остани с Вилисом. Кидеру, пази на камп.
Коњи са гвозденим стопалима.
Тројица ловаца на крзно.
Устај. -Молим? -Дижи се на ноге лагане, чуо сам нешто.
Ти правиш буку? Не даш нам да спавамо?
Када се бледолики врате у своје шаторе...
Напашћемо их.
Сви заједно.
Болестан си.
Ми ћемо их средити.
Кћер ми је доле, предводићу.
Нема више дискусије.
Лажна узбуна.
Метце.
Малоје.
Малој је мртав.
Мислим да имају среће што их Команчи нису силовали.
Распорили би их од међуножја до гуше.
Некад сам познавао жену у Тексасу чији је нос био изгорео до кости.
Ткиво је нестало. Ноздрве широм отворене.
Одсекли су му муда и ставили у уста,
док се он мигољио. -Доста је, Вилисе.
Само говорим истину. -С обзиром шта си урадио,
говорење истине неће ти помоћи.
Како то, поручниче?
Знаш ти на шта је он мислио.
Ти и тај жутооки поглавица починили сте гора дела од мене.
Итекако гора, знаш и сам. Видео сам како касапите жене и децу.
Није поштено, да мени судите.
Ниједан од вас.
Ја сам искрен и пристојан човек, итекако вешт.
Ако требам мотрити на те демоне у ваше име, свакако хоћу.
Борио сам се уз вас. Сви смо криви за нешто.
Само тражим милост.
Милост.
У шта си се то претворио, Џо?
Остављаш ме да умрем на вешалима, док спашаваш ове дивљаке. Желим рећи.
Ниси човек за кога сам те сматрао.
Дао бих живот за тебе.
И моја браћа по оружју су умрла због тебе.
Шта си ти урадио? Све си их у смрт послао. Дужан си им.
Дугујеш им свој живот. Пљујеш им на гроб спашавајући ове дивљаке.
Ако их не осветиш, значи да су узалуд погинули?
Кидеру, вежи га опет за дрво. -Да, госн. -Дижи се, хајде.
Ниси човек за кога сам те сматрао.
'Јутро.
Морамо наставити даље.
Занима ме да ли си у стању да јашеш.
Ако не можеш, направићу носила за тебе.
Могу јахати.
Хвала ти.
Добро, госпођо.
Поглавице...
Жао ми је због онога што се десило твојој кћери.
Могу ли вам некако помоћи?
Прилазе нам кишни облаци. Морамо кренути.
Удавићу се овде, капетане!
Зачепи лабрњу, Вилисе. Сви смо мокри.
Третираш ме горе од својих животиња!
Кидеру, донеси му кафу кад престане киша.
Да, госн.
Госпођо Квејд?
Јесте ли вам удобно унутра? Да вам донесем ћебе или нешто друго?
Ништа ми не треба.
Хвала ти.
Где ћеш ти спавати?
Момци су ми скоцкали нешто испред шатора.
Не долази у обзир. Спаваћеш у мом шатору.
Јесте ли сигурни? -Наравно да јесам. -Џо?
Шта то радиш, Томи?
Морам наставити даље.
О чему причаш?
Врати се у свој шатор, смрзнућеш се.
Ништа не осећам.
Био си ми добар пријатељ, Џо.
Поглавице.
Наш третман према Индијанцима, не може нам бити опроштен.
Молим те...
Прихвати овај дуван.
Смилуј се на нас.
Држи.
Капетан не жели да умреш од хладноће.
Хеј.
Јеси ли добро?
Сачекај, само моменат.
Завали главу.
Побогу, немој пуцати!
Боже. -Капетане! Капетане!
Кучкин сине!
Сунце ти пољубим. -Кидеру!
То копиле га заскочило. Идем по коње. -Немој, препусти то мени.
Искрвариће за један дан. Не могу угрозити још мојих људи
због тог кучкиног сина.
Томи!
Враћај се овамо, Томи!
Томи!
За тебе, деда.
Да би се боље осећао.
Хвала ти на овом поклону.
То ће ми дати наду за животом.
Побогу, капетане.
Средио га је, госн.
Добро га је средио.
Да га сахраним?
Дајте ми само моменат.
Томасе, вечерас ћемо овде поставити камп. -Добро, госн.
Понекад завидим смрти.
Тој мирној луци.
Морам одагнати те мисли када сам слаба.
Никад се нећемо навићи на трновите путеве Господње, Џозефе.
Хвала ти, на љубазности.
Твој дух...
Обитаваће у мени.
И мој у теби.
Хвала.
Монтана? -Да.
Хоће ли се извући? -На самрти је.
Можеш ли наставити даље?
Убрзо.
Након што моје тело нахрани земљу.
Веома смо близу твог завичаја.
Говориш истину.
Поглавице...
Имао сам пријатеља...
Билија Диксона.
Имао сам пријатеља...
Талија Меклејна.
Имао сам пријатеља...
Едвина Тејта.
Обојица смо изгубили много пријатеља.
Они су велики губитак за нас.
Али знамо да ће смрт доћи по све нас.
Не осврћи се, пријатељу мој.
Иди на вечна ловишта.
Део мене умире с тобом.
ДОЛИНА МЕДВЕДА, МОНТАНА
Вратили смо се у завичај.
Никад није изгледао овако лепо.
Томасе.
Зовем се Сајрус Лаунд. Ово су моји синови.
Ово овде је моја земља, желим да се склоните с ње.
Видео сам те како прелазиш преко мојих поља с тим Црвенокожцима.
То ми се никако не свиђа. -Господине Лаунд.
Ова земља је његово законито место за сахрану.
Тамо одакле ми долазимо, домородци немају права.
Председникова наређења.
Џабе ти та 'артија,
чак и да је председничка, неће ми нико
говорити шта смем радити на својој земљи.
Нећу ти понављати.
Покупите своје прње и мртвог Чејена. И губите се одавде.
Ово је моја земља!
Одма', проклетниче!
Ниси ме чуо.
Ни ти мене.
Нећемо ти понављати.
Ако тај дивљак остане овде, боље направи места за још пар њих
одмах поред њега. -Нећемо га премештати.
Рекао бих да немаш смелости да повучеш окидач, лепојко.
Сине!
Воз у 16:30 за Чикаго.
Бјут, Монтана
16:30. Последњи позив за Чикаго! Молимо све путнике да уђу!
Па...
Претпостављам да се овде опраштамо.
Раније него што сам очекивао.
Ти си добар човек, Џо Блокеру.
Неизмерно смо ти захвални.
Мали Медведу, поклон за тебе.
Дошао је ред на тебе да ово користиш.
Цезар...
Један од најхрабријих људи о којима сам читао.
Хвала ти.
Шта год ти је судбина наменила,
желим ти све најбоље.
Ја...
Хајдемо.
Хвала ти.
Превод и обрада: Гале ~ Посвећено мом оцу ~
Преузето са www. титлови. ком