Doamnelor şi domnilor, ăsta e momentul pe care l-aţi aşteptat
Am fost căutat în întuneric, transpiraţia ta înmoaie pardoseala
CEL MAI MARE ARTIST.
Şi îngropată în oasele tale este o durere pe care nu o poţi ignora
Ce-ţi ia respiraţia, îţi fură gândurile. Şi tot ceea ce era real este lăsat în urmă
Nu te opune, vine după tine, alergând la tine
Este doar acest moment, nu contează ce urmează.
Nu poţi vedea că visul tău se apropie.
Predă-te, pentru că simţi că sentimentul te acaparează.
Este foc, este libertate, este inundaţie.
Este un predicator în amvon Şi vei găsi consacrarea.
E ceva ce sparge cărămida fiecărui zid ce reţine tot ceea ce ştii,
Aşa că spune-mi, vrei să mergi?
Acolo unde este acoperit în toate luminile colorate.
Unde pistele aleargă în noapte.
Imposibilul devine realitate, te acaparează.
Ăsta e cel mai mare spectacol.
Vom lumina, nu vom dezamăgi.
Şi soarele nu ne poate opri acum.
Privind cum realitate te acaparează.
Ăsta e cel mai mare spectacol
Este tot ce vreţi. Este tot ce aveţi nevoie.
Şi e aici, chiar în faţa voastră. Aici vreţi să fiţi.
Este tot ce vreţi. Este tot ce aveţi nevoie.
Şi e aici, chiar în faţa voastră. Aici vreţi să fiţi.
Este tot ce vreţi. Este tot ce aveţi nevoie.
Şi e aici, chiar în faţa voastră.
Aici vreţi să fiţi.
Este tot ce vreţi.
Este tot ce aveţi nevoie.
Şi e aici, chiar în faţa voastră.
Înţeleg, da. Mulţumesc foarte mult, domnule Jeffrey. Mulţumesc.
Aveţi banii până la sfârşitul zilei.
Să mergem.
Phineas, grăbeşte-te. Vom pierde trenul.
Stai drept.
Şterge-ţi praful.
Continuă.
Braţul întins, cotul în afară.
Înghite, niciodată nu sorbi.
Începe de aici, braţul extins...
cotul în afară.
Păstrează nivelul ceştii. Coboară ceaşca.
O facem din nou?
Braţul întins, cotul în afară. Graţios.
Charity, vino aici.
Rochia ta. Aşa te-am învăţat să te comporţi?
E vina mea, domnule.
Eu am făcut-o să râdă.
Îţi mulţumesc pentru onestitate.
Stai departe de fiica mea.
- Cum ai ieşit? - Pe fereastră.
Tata mă trimite să termin şcoala.
Nu ştiu care va fi viitorul meu.
Eu ştiu.
Îmi închid ochii şi văd.
Lumea care mă aşteaptă.
Pe care o numesc a mea.
Prin întuneric, prin uşă
Unde nimeni n-a fost vreodată
dar e ca acasă.
Ei pot spune, ei pot spune că totul sună nebuneşte.
Ei pot spune, pot spune că mi-am pierdut minţile.
Nu-mi pasă, nu-mi pasă, aşa că spune-mi nebun.
Putem trăi într-o lume pe care o proiectăm
Pentru că în fiecare noapte stau în pat.
Cele mai strălucitoare culori îmi umplu capul.
Un milion de vise mă ţin treaz.
Mă gândesc cum ar putea fi lumea.
O viziune a celei pe care o văd.
E nevoie doar de un milion de vise.
Un milion de vise pentru lumea pe care o vom face.
Ei pot spune, pot spune că sună nebuneşte.
Ei pot spune, pot spune că ne-am pierdut minţile
Charity!
Nu.
Un milion de vise pentru lumea pe care o vom face.
Ziare. Povestiri uimitoare din întreaga lume.
Un milion de vise mă ţin treaz
Mă gândesc cum ar putea fi lumea.
O viziune a celei pe care o văd.
E nevoie doar de un milion de vise.
Un milion de vise pentru lumea pe care o vom face.
Vino să te alături marii căi ferate americane.
Trei mese pe zi. Un acoperiş deasupra capului.
Salarii echitabile şi mari. Veniţi, îmbogăţiţi-vă.
Vedeţi câmpiile întinse ale Americii.
Ocazia te aşteaptă domnule, pe şine.
Domnule, ştiu că nu par a fi mare lucru,
dar voi avea grijă de fiica dvs
şi îi voi da o viaţă la fel de măreaţă ca aceasta.
La revedere, mamă.
Se va întoarce.
Mai devreme sau mai târziu se va sătura de viaţa ta fără nimic
şi va veni alergând acasă.
În fiecare seară, mă întind în pat
Culorile cele mai strălucitoare îmi umplu capul.
Un milion de vise mă ţin treaz
Mă gândesc cum ar putea fi lumea
Viziunea celei pe care o văd
Va fi nevoie de un milion de vise
Un milion de vise pentru lumea pe care o vom face
Oricât de mare, oricât de mică.
Lasă-mă să fac parte din toate astea
Împărtăşeşte-ţi visele cu mine
Poate ai dreptate, poate că te înşeli
Dar spune-o şi mă vei aduce
În lumea pe care o vezi.
În lumea la care închid ochii pentru a o vedea
Închid ochii pentru a o vedea
Pentru că în fiecare noapte mă întind în pat
Culorile cele mai strălucitoare îmi umplu capul.
Un milion de vise mă ţin treaz
Un milion de vise, un milion de vise.
- Domnule Smith? - Da.
Uită-te la asta, aici?
Da, da, înţeleg.
Mulţumesc, Chalmers, asta-i tot.
Domnule. Phineas Taylor Barnum.
Dacă îmi permiteţi, domnule,
cred că am aptitudini şi idei
care merg dincolo de adunarea numerelor într-o maşină de adunat.
Am citit despre acest coleg german, Lilienthal.
Cred că a dezvoltat un planor
care ar putea duce un om în aer, domnule.
Nu-i uimitor?
Adică, dacă aţi aplica asta afacerii,
ar fi revoluţionar.
Domnilor. Pot avea atenţia dvs? Sunteţi toţi concediaţi.
Faliment?
Credeam că compania avea o duzină de nave comerciale.
Da, pe fundul Mării Chinei de Sud.
Un taifun le-a scufundat pe toate.
Registrul navelor.
- Cârpeşte-o. - Ai dat de belea.
Doamne. Ai ajuns devreme acasă.
Şi până la următorul anunţ.
N-am crezut că eşti potrivit pentru acea slujbă.
Sau orice altă slujbă, se pare.
Asta face viaţa noastră atât de incitantă.
Charity...
- Nu asta-i viaţa pe care ţi-am promis-o. - Dar am tot ce vreau.
- Şi magia? - Cum numeşti cele două fete?
Partenerelor, priviţi cine e prea ocupat pentru a se odihni.
Tati!
- Veniţi aici. - Ai adus un cadou?
Cadou, pentru ce?
- De ziua mea. - A ta ce?
- Ziua mea de naştere. - Nu e ziua ta de naştere.
Bine, am un cadou.
Dar nu orice cadou. Nu.
Cel mai uimitor cadou de ziua de naştere.
Această maşină extraordinară a fost iniţial
creată de Leonardo Da Vinci acum 400 de ani.
Dar planurile au fost pierdute timp de secole,
până când săptămâna trecută, într-o noapte furtunoasă...
când o navă pirat s-a scufundat pe ţărmul Nantucket.
Au găsit schelete şi comori...
iar planurile au fost recuperate de nimeni altul, decât JW Mercantile.
Planurile mi-au stat pe birou foarte puţin timp,
dar am reuşit să le memorez
şi dacă mi-am fi amintit corect...
La mulţi ani, Caroline.
Asta-i o maşină a dorinţelor. Îţi spui dorinţele...
şi le păstrează în siguranţă până când se vor împlini.
Chiar dacă le uiţi, sunt mereu acolo.
- Pot să spun o dorinţă? - Vino în faţă. Dă-i drumul.
- Vreau să mă mărit cu Moş Crăciun. - Asta e o dorinţă bună.
Îmi doresc papuci de balet.
Şi asta-i o dorinţă bună.
Care-i dorinţa ta, mami?
Îmi doresc...
fericire ca aceasta pentru totdeauna.
Pentru tine şi pentru tine...
şi pentru tatăl vostru.
- Plictisitor. - Plictisitor?
De când e fericirea vreodată plictisitoare?
În fiecare seară, mă întind în pat
Culorile cele mai strălucitoare îmi umplu capul.
Un milion de vise mă ţin trează.
Mă gândesc cum ar putea fi lumea
O viziune a celei pe care o văd
E nevoie doar de un milion de vise.
Un milion de vise pentru lumea pe care o vom face.
Preţurile la capră cresc, aşa că burta de porc scade.
Charles, plecăm.
Banca asta doreşte doar să împrumute bani oamenilor cu bani.
La ce te uiţi, Flop Doodle?
Dle Barnum.
Această afacere pe care o propuneţi este riscantă şi oarecum bizară.
Este un pariu bun, aşa cum este. Domnule, oamenii nu vor să recunoască,
dar sunt fascinaţi de exotic şi...
de aceea ne uităm la el.
Banca va avea nevoie de garanţii substanţiale.
Desigur. Nu aş sugera altfel.
Actele şi titlul întregii mele flote de vase comerciale.
De ce ne-ar împrumuta o bancă 10.000 de dolari?
Pentru că am pus o garanţie.
Nu avem nicio garanţie.
Bineînţeles că avem. În Marea Chinei de Sud.
- În Marea Chinei de Sud? - Adânc în Marea Chinei de Sud.
Şi ce am cumpărat cu acest împrumut?
Muzeul American Barnum al curiozităţilor.
Ce fel de muzeu este ăsta?
Un loc în care să fii transportat.
Un loc în care oamenii pot vedea lucruri pe care nu le-au mai văzut până acum.
- Figuri de ceară? - Da.
Sunt la modă în Europa. Uite.
Maria Antoaneta cu durere în gât.
Napoleon. Vino aici. Vezi?
Ai întâlnit deja unii dintre cei mai renumiţi oameni din istorie.
Dar nu sunt complet din ceară.
Acesta este marele O'Malley.
Stăpânul dexterităţii mâinii, regele înşelăciunii.
- Nu arăţi ca un magician. - Sunt un hoţ.
Un hoţ foarte bun. L-am prins luându-mi ceasul.
- Vezi? - Un elefant.
Nu orice elefant.
Îţi voi da ceva frumos ca să spui cuvântul.
- Mulţumesc. - Da. Acesta este un taur de zece tone,
direct din câmpiile din Africa.
Şi uită-te la asta.
- Cea mai înaltă girafă din lume. - Pot să mă caţăr pe piciorul ei?
Absolut nu. Bine.
- Acum, ştiu cum pare. - Dacă nu ai şti, aş fi îngrijorată.
Adică, are nevoie doar de puţină muncă.
Împrumutul trebuie returnat în fiecare lună.
Da, o să-l plătim. Avem nevoie doar de clienţi.
- Sute. - O să-i avem.
Bine aţi venit la Muzeul Barnum. Vă va lua o oră din timpul dvs dle,
dar vă va schimba viaţa.
Avem un spectacol pe oră, în fiecare oră.
Îmi place rochia ta.
Cu siguranţă nu-i pentru inimi slabe. Pot să vă spun că vă va plăcea.
Jumătate de preţ pentru oricine poartă pălărie.
Ho ho, acela sunteţi dvs, domnule.
Bine aţi venit la Muzeul Barnum.
Gunoi.
Bine aţi venit la Muzeul Barnum, unde toată lumea...
Câte bilete?
- Trei. - Trei?
Cheltuieli de familie.
Tati.
Tati?
- Ai mai vândut bilete azi? - Câteva. Da.
Cei mai mulţi dintre ei se grăbeau acasă, este vineri.
Am vândut câteva.
Cred că ai prea multe lucruri moarte în muzeul tău, tati.
Da?
Are dreptate. Ai nevoie de ceva viu.
- Culcaţi-vă, amândouă. - Ceva senzaţional.
- Ăsta-i un cuvânt mare. - Ăsta-i cuvântul tău.
Ceva care nu este umplut.
- Cum ar fi, o sirenă. - Sau un unicorn.
- Unicornii nu sunt adevăraţi. - Nici sirenele nu sunt adevărate.
Tom Degeţel.
Tu trebuie să fii Gertrude Stratton.
Îl caut pe fiul tău.
Nu am un fiu.
Registrul spitalului spune că ai.
Charles, nu? De 22 de ani?
Charles.
Charles!
P. T. Barnum. La dispoziţia ta.
Realizez un spectacol...
şi am nevoie de o stea.
Vrei ca oamenii să râdă de mine.
Ei râd oricum, puştiule. Deci, ai putea fi plătit.
Văd un soldat. Nu, un general,
călărind pe scenă cu o sabie şi o armă şi...
şi cea mai frumoasă uniformă făcută vreodată.
Oamenii vor veni din toată lumea
şi când îl văd, nu vor râde.
Îl vor saluta.
Se caută! Persoane unice, curiozităţi. Acţiuni îndrăzneţe. Minuni ale lumii.
Cum merge fetelor?
Cauţi ciudaţi?
Ştiu unde poţi găsi unul.
Serios?
Haideţi fetelor.
- Bună. - Domnule, nu puteţi fi aici.
Îmi pare rău. Cine cântă?
Tu, nu-i aşa?
- Domnule, va trebui să vă cer să plecaţi. - Eşti atât de talentată, binecuvântată.
Extraordinară.
Unică.
Aş spune chiar, "frumoasă".
Domnule,
vă rog să mă lăsaţi în pace.
Ei nu înţeleg, dar o vor face.
Bine. Anne şi WD Wheeler.
Frate şi soră?
- Da domnule. - Minunat. Şi ce faceţi?
- Trapez. - Trapez? Bine.
Ştiţi, oamenilor nu le va plăcea dacă ne puneţi pe scenă.
Pe asta mă bazez.
Cei mai mari trapezişti ai lumii, Anne şi WD.
- Aşa este... - Tot corpul.
Fantastic. Nu trebuie să văd.
Omul tatuat, muzeul Barnum.
Băiatul câine.
Pot să întreb cât de greu eşti?
Ai o cifră pentru asta?
- Prefer să nu spun, dar... - Rămâne între noi.
250 de kg.
- 375 kg? Asta ai spus? - 375 kg!
Cel mai greu om din lume.
- Cum te numeşti? - Vasily Palvos, domnule.
Da, o să schimbăm numele.
Cred că eşti irlandez.
Irlandezul uriaş.
Avem un spectacol.
E bine, dar îl vreau de cinci ori mai mare.
Şi îl vreau peste tot.
Pe trăsuri, pe lateralele trenurilor, pe troleibuze, lăzi,
sticle de lapte, oriunde se vede.
Muzeul American al lui Barnum.
Mă bucur să vă văd, domnule.
Te împiedici printre zile. Stai cu capul plecat.
Cerul tău are o nuanţă de gri.
- Ca un zombi într-un labirint. - Două, te rog
Eşti adormit înăuntru Dar poţi să te trezeşti
Pentru că eşti doar un mort umblător Gândindu-te că e singura ta opţiune
Dar poţi întoarce butonul şi să-ţi luminezi cea mai întunecată zi.
Soarele este sus şi culoarea e orbitoare. Ia lumea şi redefineşte-o.
Lăsă în urmă mintea ta îngust Niciodată nu vei fi la fel
Revino la viaţă, revino la viaţă
Du-te şi aprinde-ţi lumina. Las-o să ardă atât de strălucitor
Să ajungă până la cer.
Şi este larg deschisă. Eşti electrificat
Când lumea devine o fantezie.
Şi eşti mai mult decât Poţi fi vreodată
Pentru că visezi Cu ochii larg deschişi
Şi ştii că te poţi întoarce din nou
În lumea în care ai trăit.
Pentru că visezi Cu ochii larg deschişi
Aşa că, revino la viaţă!
- Lettie. Ei aşteaptă. - Ce?
- Pe tine. - Nu.
Ei nu ştiu încă,
dar te vor iubi.
Ai încredere în mine.
Tom.
Sus, sus.
O văd în ochi.
Crezi minciuna asta Că trebuie să-ţi ascunzi faţa
Ţi-e frică să ieşi afară
Aşa că închizi uşa. Dar nu rămâne aşa
Nu mai trăieşti în umbrele acelea. Tu şi cu mine, ştim cum este
Pentru că odată ce o vezi, Niciodată nu vei mai fi la fel.
Vom fi lumina care se întoarce.
Controlează-te, dar continuă să străluceşti
Poţi să dovedeşti că e mai mult la tine Nu-ţi poate fi teamă.
Revino la viaţă, revino la viaţă.
Bravo.
A fost uimitor.
- Superb! - Fantastic.
Asta e rău.
Muzeul Barnum, un circ primitiv al absurdităţii.
"Penal." "Lacom".
"Un circ." Îmi place circul.
Aşa e, băiatule rău.
O să o protejezi pe doamnă cu barbă?
Destul! Walter!
- Înăuntru, toţi! Imediat. - Uite-i cum fug.
Nu vă vrem pe cei ca voi aici.
Aşa, ciudaţilor. Vă cheamă stăpânul vostru.
Destul, domnule.
Nu mai aveţi la ce să vă uitaţi.
La dispoziţia voastră.
Tipăreşte această recenzie în fiecare ziar din New York.
Bilete la jumătate de preţ pentru oricine e la curent cu ea.
Vândut.
Vino unul! Veniţi toţi!
Intraţi! Haideţi!
Oricine e ars de un vis.
Vino unul! Veniţi toţi!
Auziţi chemarea.
Oricine caută o cale de a se elibera
Eliberaţi-vă! Eliberaţi-vă!
Când lumea devine o fantezie.
Şi când eşti mai mult decât Poţi fi vreodată
Pentru că visezi Cu ochii larg deschişi
Şi ştim că nu ne putem întoarce
La lumea în care am trăit.
Pentru că visam Cu ochii larg deschişi.
Alune. Luaţi va alune de aici.
- Alune calde, sărate. - Una pentru mine şi una pentru doamna.
O'Malley.
Dl Bennett de la Herald.
Ai venit să participi la un alt spectacol?
Spune-mi, domnule Barnum,
te deranjează că tot ceea ce vinzi este fals?
Aceste zâmbete par false?
Nu contează de unde provin. Bucuria este reală.
Deci eşti un filantrop?
Hiperbola nu este cea mai gravă infracţiune
Oamenii suferă mai mult de prea puţină imaginaţie, nu de prea multă.
Crezul unei adevărate fraude.
Dle Bennett, când a fost ultima dată când aţi zâmbit?
Sau aţi râs cu poftă, un râs adevărat?
Un critic de teatru care nu găseşte bucurie în teatru.
Acum, cine este impostor?
Dle Bennett.
Cuvântul pe care l-ai folosit pentru a-mi descrie spectacolul,
are o aureolă frumoasă în el.
Pe aici.
Nu crezi că e destulă "încredere oarbă," în viaţa mea?
Nu asta o face distractivă? Mai mergi. Bine.
Eşti gata?
- Asta e? - Da.
Haide. Să mergem.
Împingeţi.
Helen, ăla e pentru tine.
Şi Caroline, ăsta e pentru tine.
Este o şcoală de balet chiar pe stradă.
Chiar lângă casa părinţilor tăi.
Nu-mi spune că ai cumpărat casa asta
doar pentru a te mândri părinţilor mei cu succesul tău.
Nu a fost singurul motiv.
Aceasta este viaţa pe care ţi-am promis-o.
Se poate?
Phin...
este frumoasă, dar nu avem nevoie de toate astea.
Mi-a luat 25 de ani, dar...
bine ai venit acasă, Charity Barnum.
Salutare!
Scumpo, cine e tânărul de acolo?
Este Philip Carlyle. Puţin scandal, se spune.
- Ultima sa piesa a fost un succes la Londra - Piesă?
Se plătesc bani buni
pentru a privi oamenii stând şi vorbind timp de două ore, şi mi se spune mie escroc.
Ce este mirosul ăsta? Simţiţi mirosul?
- Miroase ceva. - Ştiu ce este. Alune.
Pot să o văd acum.
"Cea mai tânără prima balerină din istoria baletului oraşului".
- Renunţ. - Ce? De ce ai renunţa?
Am început prea târziu. Niciodată nu le voi prinde din urmă.
Caroline, ai fost cea mai bună dansatoare de pe scena aia.
Ce? Crezi că nu pot vedea talentul?
Baletul are nevoie de mulţi ani de muncă. Nu este ca circul.
Nu te poţi preface.
Nu poate renunţa. Nu. Nu, adică, nu renunţa.
Se simte nelalocul ei cu celelalte fete.
Ar trebui să sper asta.
Nu am văzut niciodată atât de multe prima done, în viaţa mea.
Da, dar acele prima done sunt cele mai importante lucruri din lume
pentru ea acum.
O să înveţe să le ignore, aşa cum am făcut eu.
Nu ar trebui să o facă.
Societatea din New York nu ne va accepta niciodată.
Dacă ar face-o, ar trebui să nu mai judece
şi de fapt, să facă ceva cu vieţile lor.
Nu e vorba de mine.
Deci, este diferit de orice altceva?
Vreau doar să fie mândră de cine este, de familia ei.
E mândră.
Nu trebuie să fim familia Carlyle.
Dle Carlyle. Dvs aţi produs această piesă?
Da, într-adevăr.
Rambursările sunt disponibile la casa din faţă.
- P.T. Barnum. - De la circ?
Da. Ai fost?
Doamne, nu. Dar am văzut mulţimea.
Oamenii pleacă de la spectacolul tău mai fericiţi decât atunci când au intrat.
Lucru care-i mult mai mult decât pot spune despre piesa mea.
Şi totuşi, nu ai probleme să vinzi bilete.
Asta pentru că vând virtute.
Pot să-ţi fac cinste cu o băutură?
Vreau să merg în urma trăsurii.
Să prezint acte legale, să extind apelul nostru,
să-i atrag pe snobi.
Dacă ai şti cât de sufocanţi sunt.
Vino să te alături circului nostru.
E clar că ai talent pentru show-business.
Învaţă-mă cum să ajung la intelectuali.
Vorbeşti serios?
Dle Barnum, nu pot să renunţ şi să intru la circ.
De ce nu? Sună palpitant nu-i aşa?
Să spunem că mi se pare mult mai confortabil
- să-ţi admir spectacolul de departe. - Confortul, duşmanul progresului.
Înţelege că doar asociindu-mă cu tine
m-ar putea costa moştenirea.
Credeam că te-ar costa mai mult decât atât.
Ai risca totul.
Dar, pe de altă parte, ei bine,
te-ai putea afla, un om liber.
Aici, acum, am făcut oferta.
Nu vreau să te urmăresc Ştiu că înţelegi
Vino cu mine Şi te pot elibera
De corvoada şi pereţii care te ţin captiv
Aşa că schimbă tipicul cu ceva colorat
Şi dacă-i o nebunie, trăieşte puţin nebuneşte
Poţi să o joci sensibil, un rege al convenţionalului
Sau poţi risca totul şi să vezi.
Nu vrei să scapi
De aceeaşi parte veche Pe care trebuie să o joci
Pentru că am ce-ţi trebuie.
Aşa că vino cu mine Şi fă călătoria
Te va duce de cealaltă parte
Pentru că poţi face cum faci Sau poţi să faci ca mine
Rămâi în cuşcă, sau, În cele din urmă ia cheia
La naiba! Dintr-o dată Eşti liber să zbori
Te va duce de cealaltă parte.
Bine, prietene, Vrei să mă atragi
Nu-mi place să-ţi spun Dar nu se va întâmpla
Aşa că, mulţumesc, dar nu. Cred că sunt gata de plecare
Pentru că îmi place foarte mult Viaţa în care spui că sunt prins.
Acum, te admir Şi întregul spectacol pe care îl faci
Te ocupi de ceva, Este într-adevăr ceva
Dar trăiesc printre granguri şi noi nu alegem cojile de alune
Va trebui să ţi le las ţie.
Nu ştii că sunt sunt de acord
Cu centrul oraşului în care joc
Pentru că am ce-mi trebuie Şi nu vreau să fac călătoria
Nu trebuie să văd cealaltă parte.
Aşa că du-te şi fă cum faci Mă bucur să fac ca mine
Nu sunt într-o cuşcă, aşa că nu trebuie să iau cheia
La naiba! Nu vezi ca o duc bine?
Nu trebuie să văd cealaltă parte.
Chiar aşa vrei să-ţi petreci zilele?
Whisky şi mizerie, şi petreceri şi piese.
Dacă m-aş amestecat cu tine, m-ar vorbi oraşul
Ruşinat şi respins, Un alt clovn
Dar în sfârşit vei trăi puţin în cele din urmă vei râde puţin
Lasă-mă să-ţi dau libertatea de a visa şi te va trezi
şi-ţi va vindeca durerea.
Ia-ţi pereţii şi începe să-i dărâmi
Asta-i o afacere pe care merită s-o accepţi
Dar cred că asta va depinde de tine.
Ei bine, este interesant, dar... să continui m-ar costa foarte mult
Deci, ce procent din spectacol aş primi?
E destul de corect, ai vrea o parte din toată acţiunea
Ţi-aş da şapte, am putea strânge mâinile şi s-o facem să se întâmple
Nu m-am născut în dimineaţa asta optsprezece ar fi bine.
De ce nu mergi mai departe să ceri toţi banii?
- 15. - Zic opt.
- 12. - Poate nouă.
10.
Domnule, se pare că aveţi un partener minoritar.
Ceea ce am, este un ucenic supracompensat.
Cine este?
Nimeni nu cumpără pălăriile aici în spate. Du-te în faţă, du-te.
WD, Anne, vreau să vă prezint cel mai nou angajat, domnul Philip Carlyle.
- Este o plăcere să te cunosc. - Da, încântat.
Şi care este numărul tău, domnule Carlyle?
Nu am un număr.
Toată lumea are un număr.
- Dle Barnum. - Da?
Mai bine veniţi să vedeţi asta.
Philip, ţine pasul.
- Un element urât. - Întotdeauna sunt, nu-i aşa?
Nimic nu atrage o mulţime urlând, ca o mulţime.
Duceţi-vă acasă, ciudaţilor.
"Ruşinea oraşului".
"Protestele ameliorează reputaţia domnului Barnum"
"ca o avanpremieră a ofensivei şi indecenţei."
"Ofensivă şi indecenţă." Dle Bennett, roşesc.
Nu, eu mă roşesc.
Ce-ţi pasă ce crede Bennett?
- E un fraier. - Şi un snob.
Da, toţi snobii din New York îl citesc.
Gândeşte pentru ei.
Ce s-a întâmplat cu prosperitatea controversei?
Da, ei bine... Uite...
- Ai vreo părere despre asta? - Philip.
- De fapt, am. - Helen, haide.
"Stăpânul gospodăriei, trebuie la ordinul reginei
să-l invite pe dl Phineas T. Barnum şi trupa teatrului său
la o recepţie la Palatul Buckingham."
- Regina Victoria? Este adevărat? - A trebuit să trag câteva sfori.
Dacă vrei ca societatea să te accepte,
ai putea foarte bine, să începi de foarte, foarte de sus.
Suntem toţi invitaţi?
Cred că va trebui să-i spun reginei că fie mergem toţi,
sau nu va merge niciunul dintre noi.
Regina Angliei. Nu poate fi mai bine de-atât.
- De ce nu suntem în suită? - Noi suntem divertismentul.
Nu te văd într-un costum.
Maiestatea voastră, domnul Phineas T. Barnum şi...
excentricităţile sale din America.
E adevărat?
Maiestate, permiteţi-mi să vi-l prezint pe dl Barnum.
Onoarea este a mea, domnule Barnum.
Şi am auzit totul despre micul tău colonel
de la prietenii mei din America.
General, doamnă.
Eşti chiar mai mic decât mi-am imaginat.
Nici tu nu eşti prea înaltă, scumpo.
A mers bine.
- Maiestatea Voastră... - Philip.
Domnişoara Jenny Lind.
E foarte luminoasă.
- Cine este? - Cântăreaţă de operă.
Cântăreaţă?
Ea este cea mai faimoasă interpretă din întreaga Europă.
A cântat cu casa închisă la Scala de zeci de ori.
Ca să nu mai vorbim de Opera Franceză.
- Ce faci? - Te urmez,
ca să mă poţi prezenta drei Lind.
- Să te prezint? - Da.
Nu o cunosc.
Toată lumea o cunoaşte. Tocmai ai spus-o.
Da, exact. Nu te duci peste cineva chiar acum.
De ce nu? Suntem prezentabili. Ea este o persoană.
Domnişoară Lind, numele meu este Phillip Carlyle.
Iar acest domn extraordinar de lângă mine...
Phineas Taylor Barnum. Plăcerea este a mea.
Desigur, tu eşti americanul. Cred că am auzit de tine.
Dacă ai auzit de mine tocmai până aici,
probabil că am făcut ceva corect.
Asta, sau ceva foarte greşit.
În lumea publicităţii, cu greu e vreo diferenţă.
Cred că acestea sunt cuvintele unui ticălos, domnule Barnum.
Un artist, domnişoară Lind, doar un artist. Cel mai bun de pe partea mea de Atlantic.
- Dacă o spui tu. - O spun, dar nu trebuie.
Nu, nu. Este unul dintre cei mai buni.
E foarte drăguţ din partea ta. Dră Lind, permite-mi să trec la subiect.
Aş vrea să vă aduc la New York. Şi dacă sunteţi de acord,
vă voi face cea mai faimoasă cântăreaţa nu din Europa, ci din întreaga lume.
Şi m-ai auzit cântând?
- Absolut. - Nu, nu am auzit.
Dar, ca şi la mine, reputaţia te precede,
şi am încredere în reputaţia ta mai mult decât în gustul meu, aşa că...
Nu am fost niciodată în America.
Vei cânta în cel mai mare teatru
cu cea mai bună orchestră din cel mai mare oraş de pe pământ.
"Jenny Lind. Doar o noapte." Sau poate două.
Şi la 20% la poartă, va fi o răscumpărare regească pentru tine.
Mi-am dat cea mai mare parte a câştigurilor spre caritate, domnule Barnum,
orfanilor şi văduvelor.
"Vocea unei privighetori, cu inima unui înger".
Este genial. Adică, presa va înnebuni cu povestea asta.
Asta nu este o poveste.
Pot să te întreb ceva, domnule Barnum?
Orice.
De ce eu?
Oamenii vin la spectacolul meu pentru plăcerea de a fi păcăliţi.
Măcar o dată, mi-ar plăcea să le dau ceva real.
Domnişoară Lind?
Toată lumea este aici. Uită-te la asta. Chiar şi familia Winthrop.
- Eşti fericit? - Voi fi, dacă funcţionează.
Doamne, sper că ştie să cânte.
- Ce-i trebuie aşa mult timp? - Ei încă îşi iau locurile.
Apropo. Tom şi Lettie, ceilalţi, tocmai au sosit.
- Ce? - Unde să-i aşez? În loja ta?
- În cutia aia? Nu, este destul de vizibil. - Vizibil?
Acustica este de fapt mai bună în camera de aşteptare.
Acolo ar trebui să fie.
- Domnişoara Lind este gata acum. - Bine. Mulţumesc. Slavă Domnului.
Este atât de frumos.
- Nu-i frumos? - Da.
Îmi place.
Doamnelor şi domnilor, vă mulţumesc pentru răbdare.
Recent am avut privilegiul de a auzi vocea cea mai divină
- pe care am auzit-o vreodată. - Dintr-o dată, este un cunoscător.
Ştiu că sună ca o absurditate Barnum,
dar am o sută de sticle de şampanie bună la gheaţă, care spun
că nu este vorba doar de o altă noutate.
Pot să vă prezint privighetoarea suedeză...
domnişoara Jenny Lind.
Încerc să-mi ţin respiraţia
Lasă să rămână aşa
Nu pot lăsa să se termine acest moment.
Ai pornit un vis cu mine
Acum devii mai tare.
Îi poţi auzi ecoul?
Ia-mi mâna.
Vrei să împărtăşeşti asta cu mine?
Pentru că dragule, fără tine
Toată strălucirea a mii de spoturi
Toate stelele pe care le furăm de pe cerul nopţii,
Nu vor fi niciodată suficient,
Nu vor fi niciodată suficient.
Turnurile de aur sunt încă prea mici
Aceste mâini ar putea ţine lumea
Dar nu va fi niciodată de ajuns
Niciodată de ajuns
pentru mine!
Niciodată, niciodată
Niciodată pentru mine
Niciodată destul
Pentru mine, pentru mine
Pentru mine.
Bravo.
- Bravo. - Lind.
Superb.
Bravo.
Minunat.
Jenny, aceasta este soţia mea, Charity şi fetele noastre.
Desigur, şi am auzit atât de multe despre tine.
Şi tatăl tău îmi spune că eşti un fan al baletului.
- Da, studiez baletul. - Da?
- Bineînţeles că da. - Bineînţeles.
- Dar tu, Helen? - Arătaţi ca o prinţesă, doamnă.
Trebuie să recunosc, Barnum, este remarcabilă.
Destul să aducă bucurie celui mai lipsit de bucurie critic, nu-i aşa?
Şi în mâinile unui adevărat descoperitor al artei,
ea ar putea fi ceva în această ţară.
Păcat că a ajuns la tine.
Chiar eşti mai bun la scris, dle Banner. Ca să vezi.
Domnule Barnum? Mi-ar plăcea să o cunosc pe domnişoara Lind.
Şi o vei întâlni pe dra Lind, dacă mă laşi un moment...
- Phineas. - Da.
Te-ai descurcat bine.
Mulţumesc.
Permiteţi-mi să vă prezint.
Scuză-mă, Jenny. Aş vrea să-i cunoşti pe părinţii lui Charity
- Domnul şi doamna Hallett. - Încântată.
- Ce mai faceţi? Încântat să vă cunosc. - Încântată să vă cunosc.
- Mamă. - Bună dragă.
- Acestea sunt... - Da, da, sunt nepoatele tale.
- Phineas, nu aici. - Nu aici?
Ţi-e teamă că îi voi face de râs
pe părinţii tăi în faţa prietenilor lor bogaţi?
Chiar nu cred că am această putere.
Un om nesemnificativ ca mine
era în mod clar destinat să ducă o viaţă nesemnificativă.
Toată averea asta şi tot doar băiatul unui croitor.
Ieşi afară.
Ei bine, Phineas...
cred că ţi-am spus că şampania gratuită
este o reţetă pentru dezastru.
Charity
Acum, toată lumea să ridice paharul.
Pentru dl Barnum, care a arătat o dată pentru totdeauna,
că atitudinea omului este limitată doar de imaginaţia sa.
- Pentru Barnum. - Mulţumesc.
Pentru dl Barnum.
Mulţumesc.
E greu să înţelegi bogăţia şi privilegiile când te-ai născut cu ele.
Câteodată simt că nu aparţin aici.
Tu?
M-am născut în afara căsătoriei
şi asta a adus ruşine familiei mele.
Şi viaţa reuşeşte întotdeauna să-mi amintească
că nu merit un loc în această lume.
Şi asta lasă o gaură pe care ovaţiile nu o pot umple niciodată.
Domnule Phineas.
- Doamne, doamna asta ştie să cânte. - Ştiu.
Crezi că îi place un bărbat în uniformă?
Sunt sigur că da.
Ce faceţi aici? Aveţi spectacol într-o oră, bine?
Avem destul timp pentru a lua cel puţin trei băuturi, nu? Haideţi.
- Nu Nu. Lettie. - Ce?
Este foarte aglomerat aici, bine? Şi nu vă puteţi amesteca cu lumea.
Cine va mai plăti intrarea
dacă sunteţi acolo să vă vadă toată lumea.
- Să aveţi un spectacol grozav. - Aşteaptă...
Doamnelor şi domnilor, un toast.
Jenny, America s-ar putea să nu ştie încă, dar te va iubi.
Pentru domnişoara Lând.
Nu sunt o străina în întuneric
"Ascunde-te", spun ei
"Pentru că nu-ţi vrem părţile tale defecte"
Am învăţat să-mi fie ruşine de toate cicatricile mele
"Fugi", spun ei "Nimeni nu te va iubi aşa cum eşti."
Dar nu îi voi lăsa să mă arunce în ţărână
Ştiu că există un loc pentru noi.
Pentru că suntem glorioşi.
Când cele mai clare cuvinte vor să mă doboare
Voi trimite o inundaţie şi îi voi îneca
Sunt curajoasă, sunt zdrobită sunt cea care trebuie să fiu
Sunt eu. Feriţi, pentru că vin
Şi mărşăluiesc în ritmul tobei
Nu mă tem să fiu văzută, nu-mi cer scuze,
asta sunt eu.
Ce caută ei aici?
O altă serie de gloanţe îmi loveşte pielea.
Bine, trageţi
Pentru că astăzi Nu mă voi lăsa scufundat în ruşine
Spargem baricadele şi ajungem la soare,
Suntem războinici
Da, asta am devenit.
Nu-i lăsaţi să mă arunce în ţărână.
- Ştiu că este un loc pentru noi - Ciudaţilor, duceţi-vă acasă.
Pentru că suntem glorioşi.
De ce nu poţi să faci mai multe spectacole la New York?
De ce ai nevoie de un tur al ţării?
De ce a pornit Napoleon marşul asupra Rusiei?
Napoleon a fost învins.
Napoleon nu avea o orchestră din 60 de piese.
O orchestră din 60 de piese?
- Ia cei mai ieftini muzicieni posibil. - Ai grijă ce spui.
Tot trebuie să-i îmbarcăm în tren.
Căsătoreşte-i. Pot împărţi o cuşetă. O'Malley, asta-i puşculiţa Carolinei.
Seturi de costume? Focuri de artificii? În interiorul teatrelor?
Asta-i genial.
Nu. Acestea sunt cele mai renumite teatre din ţară.
- Te pun să le cumperi locurile în avans. - Da da. Am luat un împrumut.
Şi trebuie s-o plătim pe Jenny?
A fost un împrumut mare, bine?
Nu vei vedea un ban profit până la cel de-al 40-lea spectacol.
Al 41-lea, de fapt.
Rişti tot ce ai construit aici.
Cum crezi că am construit?
Vom avea destule profituri să ne facem de cap după asta.
- P.T.? - Ce?
Atenţia ta a fost împărţită destul de mult.
Poarta noastră e la pământ, avem mai mulţi protestatari în fiecare zi.
Trebuie doar să-i faci pe oameni să se întoarcă.
"Dacă nu ai fost în ultima vreme la muzeul Barnum,
nu ai fost la muzeul Barnum.
Vin să te vadă pe tine.
Ideile tale nebune, noile tale numere, neobişnuitul.
Atunci arată-le zâmbetul tău.. Asta ar fi neobişnuit.
Continuaţi repetiţiile. Spune-le foarte clar că mă aştept
să-ţi acorde toată deferenţa pe care o meriţi,
şi oricum, ar trebui să se poarte frumos cu tine.
Asta nu-i o privelişte pentru ochii obosiţi?
- Nici nu a putut să salute. - Sau să spună la revedere.
Pleacă în turneu. Îmi pare rău băieţi.
Adună-te, Carlyle. Nu trebuie să fii undeva?
Anne Wheeler.
Dl Barnum a spus că mi-a lăsat un bilet.
Îmi pare rău.
Cred că ar trebui să fie unul. - Nu, trebuie să fie două.
Nu eram sigur că vei veni dacă ţi-aş fi cerut.
Cinci minute până la cortină.
Întotdeauna am vrut să merg la teatru.
Phillip, tu eşti?
Mamă. Tată.
Aceasta este Anne Wheeler.
Phillip, nu ai ruşine?
Să te asociezi cu afacerea Barnum e o chestie,
dar să faci paradă cu acest elf...
Anne.
Anne!
Cum îndrăzneşti să vorbeşti cu ea aşa?
- Ţi-ai uitat locul, Phillip. - Locul meu?
Mamă, dacă ăsta e locul meu, atunci nu vreau să fac parte din el.
Anne.
Sunt oameni cu mintea îngustă.
- De ce îţi pasă ce spun ei? - Nu e vorba numai de ei.
Niciodată nu s-a uitat cineva la tine aşa cum se uitau părinţii tăi la mine.
Felul în care toată lumea s-ar uita la noi.
Ştii că te vreau
Nu e un secret pe care încerc să-l ascund
Ştiu că mă vrei.
Deci, nu continua să spui că avem mâinile legate.
Susţii că nu e în cărţi.
Şi soarta te trage la mile distanţă
Şi departe de mine
Dar tu eşti aici în inima mea Deci cine mă poate opri dacă decid
Că tu eşti destinul meu?
Dacă vom rescrie stelele?
Să spună că ai fost făcută pentru a fi a mea
Nimic nu ne-ar putea ţine despărţiţi.
Ai fi singura pe care trebuia să o găsesc.
Depinde de tine şi depinde de mine
Nimeni nu poate spune ce putem deveni
Deci, de ce nu rescriem stelele?
Poate că lumea ar putea fi a noastră în seara asta
Crezi că e uşor?
Crezi că nu vreau să alerg la tine?
Dar există munţi
Şi exista uşi prin care nu putem trece
Ştiu că te întrebi de ce
Pentru că suntem capabili să fim
Doar tu şi cu mine în interiorul acestor ziduri
Dar când ieşim afară te vei trezi şi vei vedea
că a fost fără speranţă, în fond.
Nimeni nu poate rescrie stelele
Cum poţi să spui că vei fi al meu?
Totul ne ţine despărţiţi
Şi eu nu sunt aceea pe care trebuia să o găseşti.
Nu depinde de tine, nu depinde de mine
Când toată lumea ne spune ce putem fi.
Cum putem rescrie stelele?
Să spunem că lumea poate fi a noastră în seara asta
Nu vreau decât să zbor cu tine.
Nu vreau decât să cad cu tine.
Deci, dă-mi tot din tine
- Este imposibil - Nu este imposibil
E imposibil? Vezi că este posibil
Ştii că te vreau
Nu-i un secret pe care încerc să-l ascund
Dar nu te pot avea.
Suntem obligaţi să ne despărţim şi mâinile mele sunt legate
Mai întâi am cumpărat o casă pe aceeaşi stradă cu părinţii mei.
Apoi, întâlnirea cu regina.
Apoi, aducerea lui Jenny Lind şi tatăl meu, noaptea trecută.
Când va fi vreodată suficient pentru tine?
Fac asta pentru Caroline şi Helen.
Uită-te în jurul tău. Au totul.
- Nu înţelegi. - Ba da.
Nu. Nu înţelegi!
Cum ai putut?
Tatăl meu a fost tratat ca o mizerie.
Eu am fost tratat ca o mizerie.
Copii mei nu vor fi.
Nu ai nevoie să te iubească toată lumea, Phin.
Doar câţiva oameni buni.
Ştiu asta.
- Mulţumesc. - Domnule.
Nu. Tati.
Tati.
Tati, nu. Aşteaptă.
- Tati. - Pleacă.
Stai, tati.
Unii oameni doresc o viaţă simplă şi planificată
Legată cu o panglică
Unii oameni nu vor naviga pe mare
Pentru că sunt mai în siguranţă la ţărm
Pentru a urma ce este scris.
Dar eu te-aş urma
În marele necunoscut.
Într-o lume
Căreia îi spunem, a noastră
Munţi şi văi, şi tot ce este între ele
Deşert şi ocean.
Mă trag înăuntru
Şi împreună Suntem pierduţi într-un vis
Întotdeauna în mişcare aşa că risc totul
Doar ca să fiu cu tine.
Şi risc totul
Pentru această viaţă pe care o alegem.
Cu mâna în mâna mea ai promis să nu-i dai drumul niciodată
Mergem pe sârmă
Sus, în cer
Putem vedea întreaga lume de jos.
Mergem pe sârmă
Niciodată siguri,
Mă vei prinde dacă aş cădea?
Totul este o aventură care vine cu o privelişte uluitoare.
Mergând pe sârmă
Cu tine
Cu tine.
"Este la fel de greu ca şi cum am învăţa pentru prima dată,"
"ce este cântatul."
"Dra Lind merită cea mai înaltă stimă a naţiunii noastre şi ovaţii generoase."
- Adică.. - Lumea e la picioarele noastre.
Ei bine, domnule Barnum.
Asta...
este...
pentru a face ca visele să devină realitate.
Mulţumesc, Jenny.
Mai sunt două ore până la ridicarea cortinei.
Ţi-am dat lumea, nu-i aşa?
Ar trebui să plec.
Am devenit o distragere a atenţiei. Îmi pare rău, Jenny.
- Ar trebui să termini turneul fără mine. - Ce? Pleci?
- Itinerarul este bine stabilit. - Deci, asta e tot.
Ce vrei să spui?
Sunt doar un alt număr de-al tău.
- Jenny. - Am terminat.
Jenny, Jenny, te rog.
Trebuie să termini turneul.
- Trebuie? - Mă va ruina.
Când eşti neglijent cu alţi oameni, domnule Barnum,
aduci ruină asupra ta.
- Am riscat totul. - La fel şi eu.
Şi se pare că am pierdut amândoi.
Toate stelele pe care le furăm
De pe cerul nopţii
Nu vor fi niciodată suficiente
Niciodată nu vor fi suficiente
Turnurile de aur sunt încă prea mici
Aceste mâini ar putea ţine lumea
Dar nu va fi niciodată suficient
Niciodată nu va fi suficient
Mulţumesc.
Ce a fost asta?
A fost un adio.
Vă mulţumesc foarte mult că aţi venit.
- Spuneţi vecinilor voştri bogaţi. - Ce spectacol frumos.
Cine s-a bucurat? Tu?
Spuneţi tuturor cât v-aţi distrat
la circ. Numere noi în fiecare seară.
Maestre de ceremonii.
Domnilor, trebuie să vă cer să plecaţi.
Acesta este oraşul nostru, fiule.
Credem că tu ar trebui să pleci, tu şi ciudaţii tăi.
Şi sperietorile tale.
Domnule...
o să-ţi mai spun doar o dată.
Şi apoi ce, băiete?
La atac!
Tati.
- Tati. Tati! - Fetelor.
Aţi crescut atât de mult.
Ce te-a făcut să te decizi să te întorci mai devreme?
Mi-a fost dor de tine.
- Sună legal. - Foc.
- Daţi-vă din drum. Foc! - Grăbiţi-vă, vine de la circ.
Fetelor, rămâneţi cu mine.
Toată lumea! Staţi aproape.
Phillip, a ieşit toată lumea?
E toată lumea în regulă? Animalele?
Le-am eliberat. Ce altceva puteam face?
- WD, unde e Anne? - Unde este Anne?
Nu, Phillip.
Nu, opreşte-te. Nu poţi intra înăuntru.
Continuaţi să pompaţi.
- WD. - Iat-o.
- Phillip. - Tati.
- Nu, tată. - Tati.
Nu.
Înapoi, vă rog.
Tati.
Targa, targa.
A înghiţit mult fum. Încă respiră.
Să-l punem pe targă.
Sus.
Şi dacă am rescrie stelele?
Să spunem că trebuia să fii al meu?
Nimic nu ne poate ţine despărţiţi
Tu eşti cel pe care trebuia să-l găsesc.
Plecăm.
Haide, drept înainte.
Dacă ai venit să te bucuri, eu nu aş face-o.
I-au prins pe bătăuşii care au pornit focul.
Am crezut că vrei să ştii.
Nu mi-a plăcut spectacolul tău.
Dar întotdeauna am crezut că oamenilor le-a plăcut.
Le-a plăcut, le place.
Nu te supăra, nu aş numi-o artă.
Bineînţeles că nu.
Dar...
să pui pe scenă oameni de toate felurile,
toate culorile, formele, dimensiunile prezentându-i ca fiind egali,
un alt critic ar fi putut chiar s-o numească
"o sărbătoare a omenirii".
Mi-ar fi plăcut asta.
Ei bine, sper că vei reconstrui.
Slavă Domnului pentru turneul lui Jenny. Putem împrumuta profiturile.
Vom fi bine.
Nu ştii?
Jenny Lind renunţă!
Îmi pare rău.
Scandalul Barnum.
Charity?
Doamne, Charity.
- Sunt... - Nu vreau să vorbesc cu tine.
- Nu s-a întâmplat nimic. - Nu s-a întâmplat nimic?
Este pe coperta fiecărui ziar din New York.
Pentru că ea a orchestrat fotografia. Nu sunt îndrăgostit de ea.
Bineînţeles că nu eşti.
Nu de ea, nu de mine, de nimeni.
Doar de tine şi de spectacolul tău.
Ce faci?
Mă duc acasă.
Aceasta este casa ta.
Banca...
ne evacuează.
De ce nu m-ai întrebat mai înainte?
Aş fi spus da.
Nu m-am gândit niciodată la risc, dar am făcut-o întotdeauna împreună.
Mă gândeam că vei ajunge aici. Îţi plângi de milă?
Oameni buni, dacă veniţi să fiţi plătiţi, banii au dispărut. Toţi.
- N-a rămas nimic de dat... - Taci, Barnum.
Pur şi simplu nu înţelegi.
Mamelor noastre le-a fost ruşine cu noi.
Ne-au ascuns toată viaţa.
Apoi tu ne scoţi din umbră.
Şi acum renunţi şi tu la noi.
Poate că eşti un impostor.
Poate că a fost vorba doar de a face un ban.
Dar ne-ai dat o familie adevărată.
Şi circul...
a fost casa noastră.
Ne vrem casa înapoi.
Am văzut soarele începând să apună
Şi am simţit vântul iernii bătând rece.
Un om învaţă cine este acolo pentru el
Când sclipirea se estompează şi zidurile nu vor rezista
Pentru că de atunci, molozul
rămăşiţelor cuiva
Poate fi o dată adevărat.
Dacă totul a fost pierdut
Am câştigat mai mult
Pentru că m-a condus înapoi
La tine.
Am băut şampanie cu regii şi reginele
Politicienii mi-au lăudat numele.
Dar acestea sunt visele altcuiva.
Capcanele omului care am devenit
Ani şi ani de zile le-am urmărit înverşunarea
Viteza nebună de de a avea nevoie mereu de mai mult.
Dar când mă opresc şi te văd aici
Îmi amintesc pentru cine au fost totul
şi de acum încolo
Aceşti ochi nu vor fi orbiţi de lumini
De acum încolo
Ceea ce este aşteptat până mâine începe în seara ăsta
Începe în seara asta
Şi las promisiunea asta în mine să înceapă
Ca un imn în inima mea
De acum înainte
De acum înainte.
Şi ne vom întoarce acasă
Acasă din nou.
Şi ne vom întoarce acasă
Acasă din nou.
Şi ne vom întoarce acasă
Acasă din nou.
Eşti aici.
De acum înainte
Acasă din nou
- Caroline. - A venit.
Aş vrea să-mi văd soţia.
Nu este aici.
E pe plajă.
Am adus greutăţi asupra ta şi familiei noastre.
M-ai avertizat...
şi nu am vrut să ascult.
Am vrut doar...
Am vrut să fiu mai mult decât am fost.
N-am vrut altceva decât bărbatul de care m-am îndrăgostit.
Lasă promisiunea să înceapă în mine
Ca un imn în inima mea
Oricât de mare ar fi
Oricât de mic
De acum înainte.
De-acum înainte.
- Banca a spus nu? - Cu emfază. Şi în mod repetat.
Nu cred că există o bancă în această ţară
pe care să o pot păcăli să-mi mai împrumute bani, aşa că...
Îmi pare foarte rău să vă dezamăgesc pe toţi.
Nu-ţi face griji, Barnum. Ne-am obişnuit deja.
Ştii, Barnum...
când te-am întâlnit prima oară,
am avut o moştenire, cereri,
şi o invitaţie la fiecare petrecere din oraş.
Şi acum, mulţumită ţie, toate s-au dus.
Tot ce a rămas, e această prietenie, iubire,
şi munca pe care o ador.
Ai adus bucurie în viaţa mea.
- În vieţile tuturor. - Da.
Am nevoie de o bancă care să ia bucuria ca garanţie.
Ei poate că n-o vor lua...
dar o voi lua eu.
Deţin 10% din spectacol.
Ştiind pentru cine am lucrat,
am avut bunul simţ să-mi iau partea săptămânal.
Phillip, nu te pot lăsa să-ţi joci banii pe mine.
Bineînţeles că poţi.
Nu face pe sensibilul cu noi acum.
Parteneri.
Jumi-juma.
Parteneri.
Singurul lucru este...
că nu ştiu cum ne vom permite o clădire.
Aşa-i.
Nu avem nevoie de o clădire.
Imobiliarele în Manhattan sunt o investiţie groaznică.
Pot obţine un teren lângă docuri pe aproape nimic.
Tot ce ne trebuie, este un cort.
- Acesta este cel mai frumos spectacol. - Haideţi.
Calmăm aceşti coloşi renegaţi în ploaie
Unde cei pierduţi sunt găsiţi în coroana cuştii de circ
Nu vă opuneţi, vine după voi, aleargă la voi
Este doar acest moment, nu contează ce urmează
Este orbire afară şi cred că ştii
Predă-te, pentru că strigi şi vrei să pleci.
Acolo unde-i acoperit în toate luminile colorate
Unde pistele aleargă în noapte
Imposibilul devine realitate intoxicându-te
Ăsta e cel mai mare spectacol
Îl aprindem, nu vom cădea
Şi soarele nu ne poate opri acum
Privind cum devine adevărat te acaparează
Ăsta e cel mai mare spectacol
Este tot ce vreţi.
Este tot ce aveţi nevoie.
Şi e aici chiar în faţa voastră
Aici vreţi să fiţi.
E pentru tine.
- Ce ai de gând să faci? - Să-mi văd fetele crescând.
Spectacolul trebuie să continue.
Tati.
Bună, fetelor.
La o parte din drum.
Este tot ce doriţi.
Este tot ce vă trebuie.
Şi e chiar aici în faţa voastră.
Nobleţea artei e de a îi face pe alţii fericiţi. P.T.Barnum