Това е световният финал на "Професионални ездачи на бикове".
Люк Колинс е млад, атрактивен и магьосник върху бика,
но в момента е на път да се изправи срещу своя най-жесток противник.
Той ще язди бик, който е известен на всички.
Този бик има 74 последователни хвърляния.
Знаете за кого говоря, Лас Вегас.
Това е Ранго!
Люк Колинс идва от Северна Каролина
и е готов за битка!
Пускайте!
Люк Колинс язди бика си в страхотна форма... Почакайте!
Люк Колинс е повален. Махнете го оттам!
НАЙ-ДЪЛГОТО ПЪТУВАНЕ
ЕДНА ГОДИНА ПО-КЪСНО
Знаете ли къде е София? - Не, съжалявам.
Кажете им да ни пазят места. Виждала ли си София?
Учи в стаята си, но няма да я убедиш да дойде.
Здравей, Марша. Благодаря за безпокойството.
Нося ти подарък. - Значи говореше сериозно?
Сериозно ли изглеждам? - Не, нелепо.
Хайде, Софи, ще се забавляваме. - Не мога. Имам си задачи.
Скоро ще завършиш, оценките ти са отлични,
а в Ню Йорк те очаква работа. - Стаж, който не се заплаща.
Половината университет ще ходи. - Не съм фен на родеото.
Не е родео, а яздене на бикове. Различни са.
Не схващаш същността. - Да, ще има готини пичове.
Не "готини пичове", а най-готините, които някога си виждала.
Моля те. - Добре.
Няма да обуя каубойските ботуши.
Това ли е? - "Най-опасният спорт на земята".
Трябва ми един секси каубой.
Много е вълнуващо. - Казах ти, че ще е така.
Боже мой! Какво беше това?
Виж онзи тип в бокса. - Феновете да погледнат
към бокса, където се намира местният герой Люк Колинс
от Уокъртън, Северна Каролина. - Давай, Люк!
Той е трикратен шампион в "Професионални ездачи на бикове".
Преди около година спря заради тежка контузия,
но се завърна и сега е на 52-ро място.
Очаква го дълъг път до заветния топ 35.
Готов ли си? - Ще видим.
Днес ще язди Суийт Танг.
Пускайте!
Имаме си шампион, дами и господа.
Това е моето момче! - Искам да се изправя!
Люк Колинс премина на 48 място в световните класации.
Задръж я.
Браво, момиче!
Голяма ти е. - Знам.
Добра езда, каубой. И баба ми би се задържала за 8 секунди.
Радвам се, че се върна, Люк. Беше твърде лесно без теб.
Джаред! Здравей, приятел. Ще дойда след малко.
Радвам се да те видя, Лари. - Аз също.
Здравей, Люк. Как си? Поздравления!
Знам, че е хубаво да печелиш. - Вярно е.
Ела на моята маса. Ще те представя на хора от "Професионални ездачи".
Важни хора са. Вземи си бира. - Ясно. Веднага идвам.
Справи се добре тази вечер,
но пътят към върха е дълъг.
Имах същата шапка.
Да, извинявай. - Не, на теб ти отива повече.
Така ли да я сложа?
Може ли?
Разбира се.
Да. - Добре.
Прекрасно.
Люк. - София.
Приятно ми е, София.
Може ли да те почерпя едно питие?
Ти победи тази вечер, нали?
Трябва аз да те почерпя.
Там, откъдето идвам, традициите са други.
Добре.
Ти черпиш.
София! Ето къде си била. Къде ли не те търсих.
Това е Марша. Тя ми е... - Сестра.
Колежка от сестринството. - Най-добри приятелки сме,
ако трябва да сме точни.
Много си красив. - Ще ти извикам такси.
Трябва само да спре да ми се вие свят.
Ще повърна. - Моля?
Ще повърна. Напълно сигурна съм.
Държа я. - Добре.
Ще я заведа вкъщи. - Добра идея.
Бих ти се обадила, но сигурно при вас традициите са различни.
Права си. Да ти се обадя ли?
Звънял ти е, а не си вдигнала?
След два месеца отивам в Ню Йорк. Какъв е смисълът?
Огледа ли го хубаво?
Тези рамене и очи... в тях е смисълът.
Започвам нов живот и нямам нужда от неща, които да ме разсейват.
Ти си единствената ми позната, която би изпуснала каубой.
ПРОПУСНАТИ ПОВИКВАНИЯ ОТ ЛЮК КОЛИНС
Добре.
Дано се включи гласова поща. Дано се включи.
Ало? - Здравей, София е.
Чудех се дали искаш да се видим някой път,
да пием кафе или нещо подобно. - Не, няма нужда.
Добре.
Тогава ще затварям.
Занасям те, София.
Каня те на вечеря. - На среща ли?
Да, на среща.
Повечето мъже казват "Свободна ли си довечера?"
или пишат "Искаш ли да наминеш?".
Аз съм старомоден.
Да те чакам ли някъде? - Не, ще те взема от вас.
В 6 става ли? - Да.
УНИВЕРСИТЕТ "ЛЕЙК ФОРЕСТ"
Дами.
Здравей. - Познавам те.
Ти си Марша, нали? - Когато те видях за последно,
бях малко замаяна. - Да.
Заповядай. - Благодаря ти.
Горе е. Приготвя се.
Здравейте.
Здравей. - Здравей.
Благодаря ти. Много мило.
Купил й е цветя. - Боже мой!
Тръгваме ли? - Да.
Лека вечер, дами. - Лека и на вас.
Боже мой! - И аз искам каубой!
Толкова е готин!
Не спомена, че живееш в сестринство в университета.
Наемът им е най-нисък.
Както си го представям ли е?
А ти как си го представяш?
Бой с възглавници по бельо?
Не. Стига!
Не носим бельо.
За малко да се хванеш. - Вярно е.
Къде отиваме?
Ще бъде изненада.
Впечатляващо е.
Така е.
Пълен си с изненади.
Не мога да повярвам, че си сготвил. - Ейми ни сготви.
Коя е тя? - "Горещата Ейми".
Правят най-доброто барбекю в Северна Каролина.
Увлякох се по това и по класиката. Толкова е странно.
Знам, че е странно. Толкова е...
Как момиче от Ръдърфорд, Ню Джърси се озова в Северна Каролина ли?
Нещо такова.
Получих стипендия тук и не можех да я пропусна.
Стипендия ли? Много престижно.
Бакшишите от закусвалнята на татко нямаше да ми стигнат.
Нали разбираш... обичам изкуството.
Обичам всичко свързано с него. Обичам да уча за това.
Харесва ми културата, която носи и целият този човешки опит.
В него има от всичко -
гняв, тъга, любов, страст, възприятия и история.
Стига толкова. Твой ред е. Каква е историята ти?
Моята история е съвсем простичка.
Печеля битки.
Искам да вляза в топ 35, да стигна до Вегас и финалите.
Имам доста за наваксване. Миналата година пострадах.
Как така си пострадал? - Така е с всички ездачи.
Въпросът не е дали, а кога ще се случи
и колко зле ще бъде.
Колко зле беше при теб? Тежко ли беше?
Остават ми още няколко години,
преди да се превърна в смачкан бикоездач.
Ще стана най-добрият.
Правиш го само заради победата? - Не е така.
Не съвсем.
Имам семейно ранчо, а последните години бяха тежки.
На майка ми й се налага да се справя сама.
Трябва да продължа да изкарвам пари.
Студено ли ти е? Така е.
Малко. Къде тръгна?
Как наричат цвета на този лак за нокти?
"Ясен". - "Ясен"?
Вярно. Ясно. Има логика.
Хубав е.
Голям кавалер си, като за каубой.
Аз ли? - Същият.
Видях как те гледат онези момичета.
Мислиш ли, че съм такъв тип?
Не. Никой не е правил нещо подобно за мен.
Харесва ли ти в Северна Каролина?
Да.
Красиво е. - Да.
В края на следващия месец ще се местя в Ню Йорк.
Получих работа.
Всъщност е стаж,
но е доста престижно. Ще бъде в галерия в Манхатън.
Добре.
Затова ти върнах обаждането толкова късно.
Не мислех, че ще е добра идея.
Радвам се, че се обади.
Наистина ли? - Да.
Моментът не е подходящ.
Така е.
Ще те върна у дома.
Ще завали.
Видя ли го? - Кое?
Какво видя, Люк?
Обади се на "Бърза помощ".
Събуди се! - Жив ли е?
Дръж това.
Кутията.
- "Кутия" ли каза?
Спаси живота на този човек. - Двамата го направихме.
Аз само държах фенерчето. Справи се невероятно.
Надявам се да е добре.
Ще те закарам у дома.
Ще остана тук. - Наистина ли?
Ще изчакам поне докато излезе от спешното отделение.
Ще чакам с теб. - Всичко е наред.
Казвам го честно. Благодаря ти за срещата.
Прекарахме си добре или нещо подобно.
Успех със стажа ти в Ню Йорк.
10-ти април, 1940 година.
"Драга моя, Рут,
този ден започна като всеки друг,
но щом ти влезе в магазина на баща ми -
толкова красива и жизнена...
разбрах, че животът ми никога няма да е същият."
Вие сте новодошлото семейство, за което ни каза равинът.
От Виена ли сте? - Да.
Казвам се Хана, а това е дъщеря ми Рут.
Приятно ми е да се запознаем. Казвам се Сара,
а това е синът ми Айра.
Айра? Айра!
Дай сили на тези хора. Амин.
Честит Шабат! - Честит Шабат!
Честит Шабат! - Честит Шаб...
През следващите дни бях погълнат
от търсене на начин, по който да те заговоря сега,
когато се превърна в част от малката ми общност.
Да, искам. - Две, моля.
Оказа се, че не съм единственият, който копнее за вниманието ти.
Явно щеше да ми отнеме повече време.
Буден е, ако искате да го видите. - Трябва се храните, г-н Левинсън,
иначе няма да се оправите. - Стар съм,
претърпял съм инфаркт, смяна на ставата,
операции на двете колена... според Вас колко ще се подобря?
Коя си ти? - Дойдох да Ви оставя това.
Откъде го взе? - От колата Ви.
Помолихте ме да го взема. - О, ти си...
Ти ли ме извади от колата? - Не, беше приятелят ми Люк,
но ме помолихте да се върна и да взема тази кутия.
Не си ли спомняте?
Благодаря ти.
Много ти благодаря. - Явно те харесва,
а това му е за пръв път. Убеди го да хапне нещо.
Никога не съм усещал по-студени ръце от нейните.
Сигурно ги слага в кофа с лед, преди да дойде при мен.
Трябва да се храниш. - Свършено е с мен.
Това ли би искала Рут?
Откъде знаеш за Рут? Да не би да си чела писмата ми?
Какво те е грижа? Нали каза, че с теб е свършено?
Красиви са.
Тя беше красива жена.
По всеки възможен начин.
Разбирам защо са безценни за Вас.
От години не мога да ги прочета,
дори и когато си сложа очилата. - Искате ли да Ви ги прочета?
Искам първо да се нахраните.
25-ти май, 1940 година.
"За пръв път в живота си се надявах службата да е по-дълга."
Извинете ме.
Възнамеряваш ли да ме заговориш някога?
Моля? - Виждам как се спотайваш.
Не се спотайвам. - Напротив, правиш го,
но никога не ме заговаряш. Толкова ли съм страшна?
Не. Аз...
Непростимо е това, което стори на горката роза.
Видяла си ме?
Не се засрамвай. Жестът ти беше прекрасен.
Рути?
Ще ме изпратиш ли до вкъщи?
Ами Дейвид Стайн? - Да изпраща майка ми.
Виена е красива и толкова развита. В нея има повече артисти от Париж.
Поне имаше такива, преди войната.
Било ти е трудно да заминеш. - Така е.
Най-трудно беше за родителите ми,
но щеше да стане по-зле, ако бяхме останали.
Всички ни смятаха за глупаци, както и че баща ми преувеличава,
а сега не можем да се свържем с роднините си.
Понякога се питам с кое право аз съм щастлива,
когато има толкова много страдание по света.
Предполагам те тревожи, че въпреки това си нещастна.
Вярно е. Доста си проницателен, като за обикновен тиквеник.
Какво? - Казва се "обикновен селяк",
а не "обикновен тиквеник". - Моля?
Предпочитам твоята версия.
Благодаря ти, че ме изпрати. - Пак заповядай.
Беше удоволствие за мен.
Рут?
Искаш ли да излезем някой път?
Свободна съм след Шабат.
Чакай. Довечера ли? - Животът си минава, Левинсън.
Чакай ме там, ако искаш.
"Завинаги твой, Айра."
Искате ли да Ви прочета още едно писмо?
Би ли могла...
Можеш ли да дойдеш пак?
Каролина Тъндър е добър избор.
Ще се справиш ли с него? - Фенове от Джорджия, вдигнете ръце
за единствения и неповторим Ранго!
Моля за внимание към бокса на Купър Тайърс,
където Евън Матюс от Съмървил, Джорджия, е в готовност.
Той ще язди бик, който е известен на всички.
85 последователни хвърляния...
Бори се за златен медал.
Струва ми се познато.
Преминаваме към Люк Колинс. Ако се справи с Каролина Тъндър,
ще влезе в топ 35 и ще си осигури пропуск за Лас Вегас.
Пускайте!
Излезе от бокса твърде рано и направи груба грешка,
която може да му струва мястото на шампионата, а също и купата.
Сигурно се чудите какво е психическото му състояние.
Изглежда инцидентът с Ранго го е разконцентрирал.
По дяволите!
Героят се завърна.
Здравей, мамо.
Искаш ли омлет? - Не.
Как мина?
Прибираш се жив и здрав, което си е победа за мен.
Люк, кога ще спреш с ездата на бикове?
Казах ти, че не мога, мамо. - Забрави ли травмата на главата?
Вече съм голямо момче. - Искам да доживееш старини.
Благодаря ти.
Много ме тревожиш. Откажи се. - Не се тревожи за мен.
Какво става?
Нищо.
Нищо не става.
Запознах се с едно момиче. - Това не е новост.
Не. Тази е по-различна.
Не мога да спра да мисля за нея. - И?
След два месеца ще се мести в Ню Йорк.
Явно това е всичко.
Слагаш си ръцете в кофа с лед. - Не е вярно.
Аз съм единствената тук, която все още ти говори.
Прекъсвам ли ви? - Тъкмо щях да го удуша, но...
Удуши ме преди вечеря, за да не ям още болнична храна.
Колкото по-скоро, толкова по-добре.
Приятно четене на писмата му.
Добре изглеждаш.
Започваме ли? - Да.
12-ти юли, 1941 година.
Денят беше хубав.
"Драга моя, Рут, спомените от приключението ни
вечно танцуват в съзнанието ми. Сякаш беше вчера,
когато ми помогна да видя света по съвсем различен начин."
Пременихме се само заради киното? - Всички правят така във Виена,
дори и само за да се разходят. Изискано е.
В Северна Каролина в момента е юли. - Нека ти покажа нещо!
Трябва да ти го покажа! - Какво е? Ще закъснеем, Рут.
Художникът е от "Черна планина".
Какво е това? - Колеж по изкуство.
Явно има развитие в Северна Каролина.
Не е ли прекрасна? Много личен пейзаж.
Толкова е директен и откровен,
прост и сложен едновременно.
Харесва ли ти?
Харесва ми начинът, по който обожаваш.
Хайде. - Моля? Не.
Извинете ме.
Искаш да танцуваме ли? Тогава да го направим.
"Тази целувка, нашата първа целувка,
беше обещание за бъдещето.
Минаха месеци. През почивните дни пътувахме до непознати места.
Не бях ходил на почивка преди, а дори да бях,
не би могла да бъде по-запомняща се от нашите общи."
Какво има?
За пръв път чувствам Северна Каролина като свой дом.
Винаги се провалям с най-важните си студенти.
Рут предпочита съвременно изкуство. - За тате свършва с Матис и Пикасо.
Не мисля, че свършва дотам, но си взема дълга почивка.
Опитваш си да ги отгледаш добре, а те порастват егоисти.
Много добре. - Трагично е!
Беше ми приятно да ви слушам как си говорите.
Ще бъда най-щастливият човек, ако изживея живота си така.
Искам да те попитам нещо, Рут. - Почакай.
Искам голямо семейство. Много голямо.
Искам го, откакто бях малка.
Предвид всичко, което се случва напоследък,
изпитвам нужда и отговорност да донеса нов живот на света.
Звучи ми идеално.
Сега можеш да ме попиташ.
Знаеш, че не съм богат човек
и не разбирам нищо от изкуство,
но обещавам, че ще те обичам през целия си живот.
Наистина ли?
Ще се омъжиш ли за мен? - Да!
Да! Да! Да! Защо се забави толкова?
Добре дошъл в семейството.
Благодаря ви. - Радвам се, че си с нас.
"С обич, Айра."
Утре ще дойда пак.
Г-н Левинсън? - Познаваме ли се?
Аз съм Люк Колинс.
Помните ли шосе 119, където изхвърчахте от пътя?
Ти си спасил живота ми.
Благодаря ти. - Здравей.
Здравей.
Това ли е твоят Люк? - Моят приятел Люк.
Да.
Приятелят ти?
Защо си дошъл?
Намерих това на пода в пикапа ми.
Предположих, че ще я искате.
7-ми декември, 1941 година.
"Мисълта, че ще се оженим ме правеше истински щастлив,
но това, от което избягахте със семейството ти, ни застигна."
Съединените щати на Америка внезапно бяха нападнати
от военноморските и въздушни сили на японската империя.
Обещай ми, че ще се върнеш. Обещай ми, Айра!
Обещавам ми.
Погледни ме. Давам ти дума.
Върни се при мен!
Помощ!
Не можем да го оставим там.
Помощ! Помогнете ми!
Някой да ми помогне!
Трябва да го спася. - Луд ли си?
Танковете са на 180 метра от нас. Няма да успееш да се върнеш.
Ще се върна. Дал съм дума и трябва да държа на нея.
Смъртта ти ще помогне само на германците.
Помогнете ми! Моля ви!
Боже мой!
Някой ще ми помогне ли?
По дяволите!
Хвани се за врата ми.
Трябва да се върна. Трябва да се върна при Рут.
Това беше откачено, Левинсън. Нали ти е ясно?
Проклятие!
Много съжалявам.
"Бях много променен, когато се върнах от войната.
Сега водех по-важна битка.
Не можах да удържа на думата, която ти дадох."
Майка ти каза, че си се върнал в понеделник.
Не знам какво си преживял, но искам да ти помогна.
Не смяташ ли, че заслужавам обяснение?
Аз така мисля.
Не разбираш, не беше само това. Раната се инфектира.
Имах треска 2 седмици. - Говори с други лекари.
Поискай второ мнение. - Направих го.
Нищо не могат да сторят.
Животът си е мой. Ще го приема, но ти не си длъжна.
Все още има шанс. Искам да се омъжа за теб.
Ако го направиш, може да нямаш семейство.
Наистина ли ще се откажеш от това?
"Войната свърши, а що се отнася до мен...
моят живот също."
Затворено е!
Знам какво правиш! Няма да решаваш вместо мен!
Ти отиде на война, а аз останах, държейки се за надеждата,
че ще се върнеш у дома и ще се оженим.
Да, исках и деца, но беше мечта, Айра.
Ти си реален.
Не знам какво крие бъдещето, но знам, че го искам с теб,
освен ако не си престанал да ме обичаш.
"И в този момент и двамата знаехме,
че е по-добре да останем заедно, отколкото да рискуваме с раздяла."
Беше много мило, че донесе снимката.
Преживял е доста. - Така е.
Пази се.
Люк.
Радвам се, че те видях.
Свободна ли си сега?
Изглежда добре. - Така е.
Готова съм. - Добре.
Напълно готова съм.
Ще ти дам малкия стик. - Благодаря ти.
Първо дамите. - Все още не мога да свикна
с южняшките ти обноски. - Опитвам се да те впечатля.
Успяваш. - Малко.
Не ме оставяй да победя. Обичам да се състезавам.
Разбрано.
Какво правиш? - Каза да не те оставям да победиш,
затова минавам на план "Б" и ще те разсейвам.
Да! Да! Извинявай.
Благодаря ви. - Обичам макарони със сирене.
С тях ли се утешаваш? - Да.
А ти?
Колдуни. - Какво?
Много вкусни полски кнедли. Майка ми ги приготвя.
Сервираме ги в закусвалнята ни. Кълна се, че ако само ги опиташ,
ще забравиш макароните със сирене. - Каниш ли ме?
Може би.
Не, не, хапни си. - Не! Само една хапка.
Вашите кога се преместиха тук? - Преди да се родя.
Това е лудост. Не бих го направил.
Сериозно? - Да.
Изкарваш пари от езда на бикове. За теб всичко е възможно.
Язденето на бикове не е като да прекосиш света.
Родителите ти е трябвало да променят целия си живот.
Нищо не са променили.
Не е никак лесно да растеш с родители имигранти.
Всички наоколо крещяха на странни езици.
Носех в училище странни снаксове.
Никога не се вписвах сред другите.
И сега е така. В ранчото всички бяха еднакви.
Всеки, който познавах, беше четвърто поколение фермер.
Завиждам ти. Когато бях малка, исках да бъда като всички останали.
Причината да те харесвам, е че изобщо не си като другите.
И ти не си лош.
Преди да те срещна, най-близкото до бик, което съм виждала...
...беше пържола. - Пържола ли?
Тогава ще те качим на бик. - Няма шанс!
Само веднъж на бик. - Не! Става ли на кон?
Може. Другата седмица. - Добре.
Имам чудесна идея! - Каква е?
Страхотна е! Ела! - Къде ме водиш?
Къде отиваме? - Ще видиш.
След теб. - Благодаря.
Готов ли си?
Физиономии? - Да.
Стои ти добре.
Благодаря.
Добре. Готово.
Свий крака. Хвани юздите.
Готова ли си? - Дръпни юздите.
Хайде.
Тръгнахме!
Движим се назад! Страхотно!
Точно така. Свали ръцете.
Как го правиш? Защо се друсам толкова?
Отпусни малко юздите. - Добре.
Браво, момиче!
Не можеш да ме настигнеш!
Трябва да призная, че много те бива с конете.
Благодаря ти.
Но няма да стигнеш преди мен до обора.
По-добре не отивай натам!
Боже мой!
Ела тук.
Опитах да те предупредя. - Знам, че опита.
Това е домът ми. - Хубаво е.
Много е хубаво. - Така е.
Банята е ето там, а вътре има всичко необходимо.
Добре.
София? Искаш ли супа?
И това ли готвиш вече?
Нещо такова.
Супа, супа, супа...
Боже мой!
Хайде.
Ето така. Постави ръцете си тук.
Целта е много проста - да се задържиш за 8 секунди.
Никак не е трудно.
Да, има кротки бикове.
Това е. - Извинете ме.
Извинете.
Откъде знаеш кой ще ти се падне? - Няма как да знаеш.
Теглиш жребий. - Любимецът от Северна Каролина -
Люк Колинс!
Изтегли чип номер 4, а това е "Гънпаудър и Лид".
Джаред Мидълтън изтегли номер 2.
Падна ти се Астероид.
Невъзможно е!
Докосваш само с дясната ръка. Другото е забранено.
Добре. Схванах.
Местният герой Люк Колинс от Уокъртън, Северна Каролина.
Пускайте!
Ако изгубиш равновесие, губиш точки,
но ако контролираш бика, получаваш точки за стил.
Така ли си движиш ръката?
Нещо такова.
Оценяват и бика - по бързина, ловкост и сила.
Бикът се мята, опитва се да те събори.
Да!
Някои бикове се правят на лоши, а други...
...други са чудовища.
Да надбягаме бурята. - Да го направим.
Тук е по-приятно, отколкото в болницата.
Как се чувстваш?
Въпросът е как изглеждам.
Много красив. - Само това ме интересува.
Един момент. Ало?
Здравей, София, Ейдриън е. - Здравейте, г-жо Франсис.
Клиентът ми има изложба в Шарлот следващият уикенд. Ще дойдеш ли?
С удоволствие. Звучи чудесно. - Може да е добра възможност.
Ще ти изпратя подробностите. - Скоро ще се видим.
Довиждане, София. - Благодаря. Довиждане.
Добри новини? - Да.
Клиент на бъдещата ми шефка има изложба в Шарлот този уикенд
и иска да й помогна. - Не знаех, че те вълнува.
Още откакто бях 5 годишна. - Рут също обичаше изкуството.
Помня историята с картината във фоайето на хотела.
Чувала ли си за колеж "Черна планина"?
В момента пиша дисертация точно на тази тема.
Бях се запътил натам, когато изхвърчах от пътя.
Сигурна ли си за медения месец? - Ще ти хареса. Обещавам!
Предпочитам да бяхме останали в леглото.
Нямаше как да задоволи страстта си към изкуството в малкия ни град,
затова колежът "Черна планина" беше като дар от Бога.
Невероятно е!
Вгледайте се в творбата си, за да я разберете.
Искам да контролирам случайностите,
а не да ги оставям на съдбата, на Бога, на шанса,
или както там го наричате.
Уча ви да виждате, че дори случайностите
имат предназначение и посока.
Обожавам я!
В продължение на 500 години художниците рисуват каквото виждат.
Кандински промени всичко. Абсолютно всичко!
Извинете.
Обожавам я!
Не мога да повярвам, че срещнахме Джоузеф Алберс.
Харесва ми начинът, по който обожаваш.
Близо сме.
Добре ли си?
Готова ли си? - Да.
Харесва ли ти?
Щастливите дни се нижеха,
а ние започнахме да създаваме общия си живот.
Изглежда няма никой вкъщи. - По-добре да не влизаме.
Айра! - Да си отключим.
Не! Боже мой!
Чудесен си! - Чакай! Ела тук.
Да, там.
Не.
Там.
Там, за да се вижда още на влизане.
Животът ни беше забързан и щастлив.
Аз поех успешния бизнес на баща ми,
а ти започна да преподаваш в местното училище.
Кой разбра как се решават?
Я виж ти! На път сте да станете гении по математика.
Задачите са на дъската. Питайте, ако имате въпроси.
Явно си я направил много щастлива.
Така беше.
Поне за известно време.
Първата му каубойска шапка. - Какъв сладур!
Не я сваляше. Ядеше и спеше с нея.
Опита да я залепи на главата си, за да не я сваля.
Мамо! - Какво?
Когато беше на 7 години, счупи ръката си, яздейки теле.
През нощта го хванах да се упражнява в обора,
висейки на здравата си ръка.
Дори тогава не можех да го спра да язди, когато не трябва.
Заповядай. - Благодаря ти.
Мил си.
Това е Джак, бащата на Люк. Беше страхотен мъж.
И страхотен ездач.
Ако се откажеш, пак ще имаш по-добра кариера от него.
Какво стана с него? - Почина от инфаркт.
Да, преди около 5 години.
Искате ли десерт?
Само почакай да видиш какво съм ви приготвила.
Струва си калориите, София.
Не.
Защо майка ти настоява да се откажеш от ездата?
Прекалено е загрижена.
Колко тежка беше травмата ти? - София...
Знам, че всички се нараняват и е въпрос на време.
Затова казват, че ездачите сме или глупави или луди.
Ти какъв си?
Не знам. По малко и от двете.
Какво правиш? - Това е нова картина на художник,
който Ейдриън Франсис представлява.
Тя е жената, при която ще стажувам. - 80,000?
Хората го смятат за гений. - Със сигурност е,
щом убеждава хората да дадат 80,000 за това нещо.
Сигурен ли си, че искаш да дойдеш на изложбата в Шарлот?
Искаш да дойда, нали? - Разбира се.
Ще бъда там. - Тогава имаш състезание.
Ще дойда.
Изглеждаш страхотно!
Не съм те виждала в костюм.
Рядко го обличам.
Това е шефката ми, Ейдриън Франсис.
Трябва да отида. - Добре. Върви.
Здравейте. Казвам се София. Приятно ми е.
Надявам се София да стане част от екипа в Ню Йорк.
Обикновено се виждат в класически или лещовидни сглобки,
но много рядко при този начин на рисуване.
Това прави картината така специална.
Питайте, ако имате въпроси. Благодаря Ви.
Извинете ме. - Един момент.
След година ще струва двойно. - За 20,000 си е без пари.
Така е. - Ще я купим ли?
Хайде. - Добре.
Ще те изпратя в Ню Йорк, за да видиш мястото и екипа.
Става дума за много важни хора, затова ако няма да можеш,
по-добре не се съгласявай. Знам, че имаш други задачи.
С удоволствие. Това е най-важно за мен.
Люк, това е Ейдриън Франсис. - Ейдриън, това е приятелят ми Люк.
Приятно ми е, г-це Франсис. - И на мен. В един колеж ли учите?
Не, не съм учил в колеж. - Професионален ездач на бикове е.
За пръв път срещам такъв. - Няма много в Манхатън.
Вие също ли харесвате изкуството? - Не, не бих казал.
Какво мислите за тази вечер? - Честно ли?
Разбира се.
Мисля, че тук има повече боклуци, отколкото в моята работа.
Харесвам го. Задръж го.
Как можа да й го кажеш?
Пошегувах се. - С бъдещата ми шефка?
С жената, която ще помогне да направя кариера?
Тази ли? Хайде стига. - Знаеш колко усилия положих
да се впиша в твоя свят. Защо не направиш същото за мен?
Опитвам се.
Беше шега. Стана й смешно и се засмя.
Не можеш да си сигурен. Ами ако само е била учтива?
Има ли смисъл да сме заедно? - Моля?
Как ще се справим?
Искаш ли да живееш в ранчо или завинаги да работиш в такова?
Какво да направя аз? Да се преместя в Манхатън?
Да излизам на обеди с художници? Да говорим за разни драсканици
сякаш са нещо повече от това? - Знам, че е така. Съзнавам го.
Просто...
не знам какво да направя. - Нито пък аз,
но искам да се получи.
Луди ли сме?
Дали може да се получи между нас?
Идваме от съвсем различни светове,
но никога не съм изпитвала такива чувства към друг.
Не се случва на всеки.
Случило се е на теб.
Не беше толкова просто.
Годините минаваха и виждах колко много иска семейство.
Опитахме да си осиновим дете, но тогава не беше така лесно.
Днес ще учим...
за любимата ми книга.
Нарича се "Пипи Дългото чорапче".
Ако някой му се подиграва, ще си има работа с мен.
Добро утро.
Здравейте. Казвам се Рут Левинсън.
Аз съм учителката на Даниел.
Дойдох, защото се тревожа, че заспива в час.
С изненада научихме, че Даниел Макдоналд е отгледан
от своя полубрат и неговата жена.
Тях не ги интересуваше дали ще умре от глад.
Той е доста будно момче.
Има огромен потенциал. Може ли да му преподавам след училище?
Става. - Съгласни сте?
Да не би да си вълк? - Не, госпожо.
Мечка ли си? - Не, госпожо.
Момче ли си? - Да, госпожо.
Момчетата използват ножове и вилици.
Почти.
Да. Добре.
Коя е тази звезда?
Северната звезда, Поларис. - Добре. Виж.
"Направи го, защото не искаше да се връща вкъщи.
Щом стигна до портата на Томи и Аника, тя се спря."
Съвсем скоро започна да му преподава всеки ден.
Понякога оставаше и за вечеря.
Не сме си казвали, че е детето, което не можем да имаме,
но и без да го казваме...
Какво мислиш? - Прави вечеря на сина си, нали?
Да.
Не искам да се връща там. Не може ли да го осиновим?
Има законни настойници. Няма какво да сторим.
Говори ли с адвоката? - Това са негови думи.
Не им пука за него. Така е!
Близките му са горди хора. Няма да ни го дадат.
Трябва да има нещо, което можем да направим.
Рут? Време да тръгваме.
Ще се справиш, нали? - Да.
Може би ще гледам пилета
или ще работя във фабриката. - Ако това искаш.
Можеш да бъдеш какъвто искаш, Даниел Макдоналд.
Какъвто и да е - фермер, адвокат, космонавт.
Ти си много умно момче.
Наистина ли го мислите? - Да. Знам го.
Хайде.
Добре. - Сбогувам се.
Не можете да ме спрете! Просто се сбогувам с него!
Знам, че е така, миличка. Да се върнем в колата.
Няма какво да направим.
Моля ви, размислете! - Няма какво да сторим.
Заслужава нещо по-добро. - Качи се в колата, мила.
Не им пука за него. Изобщо не им пука!
Рут.
Какво можех да сторя?
Да се бориш за попечителство. - С полубрат в малък град?
Стига. Нямаше да имаме шанс,
а и кой знае какво биха сторили на Даниел.
Бяхме семейство.
Ние сме семейство.
Ти си моето семейство, Рут.
Аз също исках да имаме деца.
Никога повече не видяхме Даниел.
Боже мой.
По дяволите!
Люк Колинс се опитва да се изправи.
Бикоборците насочват бика в друга посока.
Според мен ще се оправи. Опитва да се изправи. Става!
Да го накараме да се почувства малко по-добре.
92 точки! 264 на три бика!
Люк Колинс е от сигурните победители.
Невероятен е! - Нарежда се на 9-то място в света.
Люк, добре ли си? - Нищо ми няма.
Да си прекараш добре в Ню Йорк. - Ще го направя.
Ще успееш да впечатлиш и екипа. - Добре. Тръгвам.
Винаги си го искала. - Знам.
Чао! Ще се видим в понеделник.
Здравей, мили. Отивам към таксито. - Луис е на телефона.
Здравей, Луис. - Нещо се случи с Люк.
Мога ли да ви помогна? - Искам да видя Люк Колинс.
Докаран е тук. Искам да го видя. - Само роднини могат да го посетят.
Добре. Можете ли поне да ми кажете как е?
Състоянието му е стабилно, но ще му правят ЯМР.
Паднал е много лошо. Ако изчакате, ще поговоря с лекуващия лекар.
Ще Ви уведомя.
Благодаря Ви.
Чувствате ли се замаян? Виене на свят? Гадене?
Искам да останете през нощта, за да наблюдаваме състоянието Ви.
Какво правиш тук, мила? - Дойдох веднага, щом разбрах.
Нали трябваше да пътуваш? - Не.
Трябва да бъда тук.
Слава Богу, че си добре. - Нищо ми няма.
Имаш късмет, че си жив. Това е истината.
Моля? - Просто ми се зави свят.
Спри да подценяваш състоянието си, Люк.
Ако Ви пука за приятеля Ви, накарайте го да проумее,
че кариерата му на ездач приключи.
За какво говори?
Изморен съм. Може ли да говорим утре?
Много се извинявам за всичко, госпожо Франсис.
Явно няма да се срещнеш с екипа, предвид дадените обстоятелства.
Надявам се Люк да е добре. - Аз също.
Не знам кога ще мога да дойда. - Сериозно ли говориш?
Чакай. Да не би да си размислила за стажа?
Имаш светло бъдеще пред себе си, София,
но сама трябва да решиш какво ще бъде то.
Знам.
Световните финали от Уокъртън, Северна Каролина.
Люк Колинс! Готов е за битка!
Пускайте! - Люк Колинс премина напред
и впечатли всички. Той е просто...
Язди бика си в страхотна форма... Почакайте!
Бикът направи двойно салто с него и го хвърли на земята.
Махнете го оттам!
Няма съмнение, че получи много тежък удар
от един от най-добрите в шампионата.
Спортният медицински екип идва насам,
за да се погрижи за младежа от Северна Каролина.
Страшен момент. Невъзможно е да се изчисли трудността.
Официалното време е 4,7 секунди.
Медицинските лица пристигат.
Тук е добре. Ето тук.
Не, няма нужда. Моля ви. Благодаря.
Благодаря. - Моля.
Ще взема чантата. - Не, аз ще я нося.
Благодаря ти. - Люк...
Много съжалявам.
Знам колко е трудно да се откажеш от тази част от живота си.
Шегуваш ли се? - София...
Чу какво казаха лекарите. - Не са всезнаещи.
Да не си откачил? Видях в "Ютюб" какво е станало.
Бил си в кома 10 дни. - Казах ти, че е опасно.
Глупости! Твоята ситуация е различна!
Трябва да се откажеш! Трябва! - Не мога.
Не мога да съм с някого, ако всеки път, когато излезе,
се чудя дали ще го видя отново. - Изборът е твой.
Да, избрах теб. Избрах теб, вместо Ню Йорк.
И вместо стажа. Избрах теб пред всичко.
Не съм те карал да го правиш, затова не очаквай същото от мен.
Това е професията ми.
Само това съм правил.
Животът си е мой. - Мислех, че го споделяме.
Не мога да гледам как го проваляш.
Здравей. - Нагоре по стъпалата.
Как беше...
Как мина в Ню Йорк?
Не заминах.
Въпреки това се разделих с Люк.
Много съжалявам. Ела тук.
Как да ти помогна?
Разсей ме.
Какво стана след скандала заради Даниел?
Сигурна ли си, че не искаш да говорим за теб и Люк?
Да, сигурна съм.
Страшно е, че най-близките ти хора,
могат толкова бързо да се превърнат в непознати.
Не мога повече така.
Полудявам!
Знам, че вината не е твоя.
Тръгвам си.
Моля те, недей! - Трябва да ти кажа нещо.
Трябва да кажа нещо.
Влюбих се в теб още от пръв поглед.
Ти си най-прекрасното момиче, което съм срещал и някак си...
не знам, някак си ти ме избра.
Но тогавашната ми любов към теб,
не може да се сравни със сегашната.
Обичам те с цялото си същество.
Мисля, че трябва да си тръгнеш.
Толкова много те обичам, че искам само да си щастлива,
дори ако аз вече не съм част от щастието ти.
Любовта изисква саможертва.
Винаги е така.
От този ден нататък не заживяхме в пълно щастие,
но доста близо до него.
Радвахме се за хубавите неща, които имахме,
вместо да тъжим за тези, които не сме успели да имаме.
На всяка годишнина ходехме до "Черна планина".
Продължих да пиша писма на Рут, въпреки че я виждах всеки ден.
Рути.
Рут.
Изживяхме много чудесни години,
които не ни бяха достатъчни.
Картините, които събрахме двамата с Рут,
се превърнаха в напомняне за това, което съм изгубил,
затова ги прибрах.
С какво да Ви помогна? - Казвам се Андреа Макдоналд.
Познавали сте съпруга ми.
Даниел Макдоналд?
Една сутрин припаднал в класната стая, преди часовете.
Получи мозъчен аневризъм.
Беше преди 6 години.
Моите съболезнования. - Благодаря Ви.
Като учител ли е работел? - Беше професор.
Преподаваше физика и астрономия в университета в Лондон.
Астрономия. - Върнах се тук преди години.
Щом видях некролога на жена Ви, знаех, че трябва да донеса това.
Беше много важно за него.
"Учителката Рут Левинсън ми каза, че мога да бъда какъвто поискам."
Направи всичко възможно за Люк, София.
Пожертва се.
Беше ми много приятно времето, прекарано с теб.
Направи ме много щастлив.
Защо си будна по това време?
Тази вечер победих. Вече съм пети в света.
Сега ли ще ми опяваш? - Не.
Сам си правиш грешките. - Грешка? Боже, мамо!
Не знам защо поемаш такива рискове.
Искам да запазя ранчото в семейството заради теб.
Заради мен ли? - Да.
Не го правиш заради мен. - Иначе къде ще живееш?
Къде другаде би отишла? - Мислиш ли, че ми пука?
Правиш го за себе си.
Това са само 8 секунди и нищо повече.
Онова момиче би могло да бъде за цял живот.
София Данко? - Аз съм.
Казвам се Хауи Сандърс и съм адвокат на Айра Левинсън.
Опитвах се да се свържа с Вас.
Какво има? Той добре ли е?
Съжалявам, г-це Данко, но той почина късно снощи.
Госпожице Данко? Добре ли сте?
Да.
За другата седмица е обявен търг на колекцията на г-н Левинсън.
Търгът ще е частен и ще дойдат само поканени лица.
Айра помоли да дойдете.
Разбира се.
Знам, че е доста внезапно,
но е важно да знаете, че много държеше на Вас.
Аз също много държах на него.
Ще Ви изпратя цялата информация.
Беше ми приятно най-накрая да разговарям с Вас.
Благодаря Ви.
Тази вечер ще гледаме най-добрите ездачи на бикове в света.
Аса.
"С прискърбие Ви съобщавам, че Айра Левинсън почина на 17-ти.
Помоли да Ви поканя на търга. От Хауи Сандърс."
Това са единствените по рода си "Професионални ездачи на бикове".
Време е да Ви представим състезателите от топ 15.
Започваме с номер 1 в световната ранглиста -
Джаред Мидълтън от Оклахома!
Каква битка само се водеше
между него и мъжа от Северна Каролина.
Люк Колинс! Между двамата се водеше епична битка
за шампионската титла. Не отписвайте кандидатите,
които са най-отгоре на таблото. Ще влезем в аквариума на акулите
заради последния етап от шампионата ни.
Раян Дъртиър, изтегли си Смакдаун. Скоро ще се видим.
Преминаваме към талантливия Били Робинсън от Вирджиния.
Да разберем с кой бик ще се сблъскаш, Били.
Срещу теб е Бушуакър. Поздравления!
Ето го и любимецът на феновете - Люк Колинс от Северна Каролина.
Съдбата ти е в тази купа, Люк.
Време е да изтеглиш бика, с който ще участваш на финала.
Да видим кой ти се е паднал. Люк, съперникът ти е номер 1
в тазгодишния шампионат с бикове. Ранго!
Знаете за какво говоря, Нашвил.
С 99 хвърляния и започвайки с номер 100,
това е най-награждаваният бик на света.
Люк Колинс отново е върху бика.
Той се завръща, което е от най-трудните неща в спорта.
Да, но Люк Колинс е професионален ездач.
Нека битката да започне!
Хвана го! Не го пускай!
Да! Да!
Току-що видяхме как Давид сразява Голиат!
Изкара 8 секунди на Ранго, Люк.
Знаех си, че си каубой. - Страхотна езда!
Да поговорим за бизнес. Люк? Къде отиваш?
Колекцията на Левинсън е най-голямата и ценна частна такава.
Има творби не само от колежа "Черна планина", а от целия свят.
Ще видим модерни артисти като Уорхол, Паслоф, Вилем де Кунинг.
Както вече казах, има разнообразни творби.
Никога преди не са виждани на едно и също място.
Дами и господа, благодаря, че присъствате на този търг.
Моля, заемете местата си. Всички сме нетърпеливи да започнем.
Една лична бележка, преди да започнем.
Добре дошли. Аз съм Хауърд Сандърс.
Бях адвокат на семейство Левинсън повече от 25 години.
Завещанието на Айра е доста конкретно
по отношение на днешния ден.
Ще ви прочета писмо, което е написал по повода.
"Казвам се Айра Левинсън. Аз съм обикновен мъж,
който се влюби в необикновена жена.
В тази стая ще видите красиви и безценни творби на изкуството.
Рут имаше набито око за таланти,
а аз имах очи само за нея.
За мен радостта не идваше от колекциониране на творби,
а от човека, с когото го правех, моята обична Рут."
Щастието, което й донесоха картините, беше неизмеримо.
Най-голямата ми привилегия беше, че споделяхме това щастие.
Празнувахме, постигахме цели, търпяхме и правехме компромиси,
но най-много от всичко се обичахме.
Истинското изкуство беше най-дългото ни пътуване заедно.
Нарича се живот.
Тук няма картина, която не бих дал, само за да чуя гласа й
или да я видя как се усмихва само още веднъж.
Подпис: Айра Левинсън
Благодаря ви, че дойдохте.
Благодаря Ви, г-н Сандърс.
Първа е картина, на страница 34 от каталозите,
озаглавена "Портрет на Рут".
Рисувана е от Даниел Макдоналд - роден през 1954, починал през 2001.
Създадена е около 1963 година.
Започваме с 1,000 за портрета. Някой дава ли 1,000?
Кой дава 1,000 за нея?
А 800? Кой дава 800? Само 800 долара.
600 долара. Някой дава ли 600?
Кой ще даде 600 долара за портрета на Рут през първата вечер?
Давам 600 долара. - Имаме оферта за 600 долара.
Първи път. 600 долара? Втори път.
Последно предупреждение. Продадено на младежа.
Дами и господа, ще дадем кратка почивка.
През това време разгледайте творбата на Джаксън Полък.
Намира се на страница 124.
Готово. - Какво правиш тук?
Айра ме покани.
Повече няма да яздя бикове, София.
Приключих с това.
Днес яздих Ранго.
Мислех си, че ако го яздя, ако се задържа 8 секунди,
ще имам всичко, което някога съм искал.
Яздих го.
Вече си най-добрият. - Не, изобщо не съм.
През цялото време не спирах да мисля за теб.
Осъзнах, че това, което искам, в момента стои пред мен.
Какво те накара да купиш картината?
Айра.
Извинете, сър. Нужен сте в съседната стая.
Сър? - Не сега!
Не сега. - Г-н Сандърс Ви търси.
Тишина! По-тихо, моля!
Как ти беше името, синко? - Люк Колинс.
Завърши ли покупката на "Портрет на Рут"?
Да. - Г-н Колинс, има клауза
в завещанието на Айра Левинсън. Трябва да Ви я прочета.
"Портретът на Рут" може да не е най-ценен в колекцията ми,
но за мен беше, защото всекидневно ми напомняше за любимата ми Рут.
Условието на завещанието е: който закупи портрета,
получава цялата колекция."
Дами и господа, търгът се закрива!
Моля? - Струват милиони!
Милиони долари. - Колко искате за Уорхол?
Какви планове имате за Полък? - Клиентът ми иска 2 на Пикасо.
Ще Ви напиша чек. - Мога да платя в брой.
Извинете.
Предлагам, че в момента ти се вие свят.
Да. Добро предположение.
Обади ми се, когато се успокоиш.
Вече си много богат мъж.
Здравей.
Как мина в музея? - Страхотно.
А в ранчото? - Страхотно.
"Драга моя, Рут, когато момче от Северна Каролина
срещне красиво момиче от далечно място,
трябва да стори всичко възможно да я спечели.
Ако успее да го направи, животът му ще е портрет на щастие."
Какво? - Хайде.
Къде отиваш? - Хайде!
Защо се забави толкова?
Превод: The Evil Queen subs.sab.bz