"Nu exista o luptă mai importantă pentru democraţia americană,
decât asigurarea unei prese diverse, independente şi libere." Bill Moyers.
Audierile comitetului Senatului pentru Afacerile Veteranilor. 2006.
Continuând audierile de astăzi cu privire la viitoarea finanţare a AV,
Comitetul Senatului pentru Afacerile Veteranilor
este chemat înapoi în şedinţă.
Îl vom asculta pe următorul nostru martor.
Vrei să te scoli şi să ridici mâna dreaptă?
Scuzele mele.
Ridică mâna dreaptă.
Juri că mărturia pe care urmează să o faci
acestui comitet, va fi adevărul, întregul adevăr
şi numai adevărul, aşa să te ajute Dumnezeu?
Da.
Spune-ţi numele, te rog.
Soldat clasa întâi Adam Green, armata Statelor Unite, pensionar.
Dle Green, înţeleg că aţi pregătit o declaraţie?
Da, domnule.
Poţi s-o prezinţi în acest moment.
Domnule Preşedinte, membri ai Comitetului...
vreau să vă mulţumesc pentru ocazia
de a vorbi astăzi cu dvs.
Am servit în armată...
Scuze, dacă aş putea...
Sigur, dă-i drumul.
Mulţumesc, domnule.
Mereu mi-au plăcut numerele.
Ori de câte ori îmi bat capul
cu ceva, am observat că numerele fac lucrurile mai clare pentru mine.
Mă ajută să înţeleg deciziile făcute,
şi impactul acestor decizii.
Deci, dacă e în regulă,
aş vrea să încep cu numărul 1,4 milioane.
Acesta este numărul bărbaţilor şi femeilor
care se află în prezent în armata noastră.
555,
atâtea zile au trecut înainte să invadăm o ţară
după ce am fost atacaţi de o alta.
19... atâţia ani aveam atunci când m-am înrolat.
Trei este numărul orelor care au trecut din momentul
în care am ajuns în Irak, până la momentul în care transportul nostru
a fost distrus de un dispozitiv improvizat.
Şi apoi este 15.
Atâţia centimetri avea bucata de şrapnel
care mi-a secţionat măduva spinării.
Singura problemă cu numerele este ca ele pot fi impersonale.
O decizie pe care aţi luat-o, a avut impactul schimbării vieţii mele
şi a multor soldaţi ca mine.
Acum, nu sunt expert militar.
Nu ştiu prea multe despre afacerile geopolitice.
Sunt doar un american obişnuit.
Şi înţeleg că m-aţi chemat aici,
pentru că aveţi întrebări pentru mine,
dar dacă e în regulă, aş vrea să vă pun tuturor o întrebare.
Cum naiba s-a întâmplat asta?
Dragii mei concetăţeni, la această oră,
forţele americane şi ale coaliţiei se află în faza incipientă
a operaţiunilor militare pentru a dezarma Irakul, pentru a elibera
poporul său şi a apăra lumea de un pericol grav.
Începutul campaniei numita Şoc şi Respect.
Şoc şi Respect.
- Şoc şi Respect. - Şoc şi Respect, într-adevăr.
Sirenele raidurilor aeriene au pornit în Bagdad.
Operaţiunea militară masivă
pentru răsturnarea lui Saddam Hussein este acum în desfăşurare.
... trage 600 de rachete de croazieră,
fiecare tip de avion de război din arsenalul american.
O afişarea înfricoşătoare a puterii militare americane.
Scara acestui atac
este considerabil mai mare decât orice am văzut până acum.
Doborâm clădiri întregi
cu aceste rachete de croazieră.
Avioanele de război ale SUA s-au dezlănţuit,
pentru a promite un bombardament masiv al Bagdadului.
3.000 de rachete de croazieră Tomahawk
bombe de precizie ghidate prin satelit, bombe ghidate cu laser...
Cred că cetăţenii Bagdadului ştiu
ce vrea să spună mai exact Pentagonul prin Şoc şi Respect.
Chiar peste graniţa Kuweit-Irak,
am urmărit cum coloane de trupe au intrat în ţară.
Ele sunt deja în drum spre Bagdad.
Au întâmpinat rezistenţă...
Nu putem părăsi televizorul...
la fiecare tanc, fiecare elicopter, mă întreb, e fiul meu?
Acum Bagdadul se află la mică distanţă,
doar la câţiva kilometri distanţă,
în timp ce trupele americane fac un ultim asalt.
Vrem să-i măcelărim pe toţi...
Acei invadatori, mormintele lor vor fi aici în Irak.
Dacă Saddam Hussein este în viaţă, el este, citez,
nu la controlul armatei sale şi al guvernului său.
Acestea sunt etapele de deschidere a ceea ce va fi
o campanie extinsă şi concertată.
Ar putea fi mai lungă şi mai dificilă decât prezic unii.
Şi ajutarea irakienilor pentru a ajunge la o ţară unită, stabilă
şi liberă, va necesita angajamentul nostru susţinut.
Şi puteţi şti că forţele noastre se vor întoarce acasă
de îndată ce-şi îndeplinesc misiunea.
Următoarea este o poveste adevărată.
Continuaţi să mergeţi! Continuaţi să mergeţi! Să mergem!
- Unde ne duc? - Taci. Capul jos.
Gura închisă sau îţi voi zbura capul.
- Bine, bine. - Eşti soldat?
- Jurnalist. - Pentru cine lucrezi?
- Pentru Knight Ridder. - Nu am auzit niciodată de ăsta.
Ar trebui să citeşti mai mult.
Cum te numeşti?
Jonathan Landay.
La revedere, Jonathan Landay.
Exerciţiu îndeplinit.
Lucrul în care tocmai v-aţi angajat se numeşte exerciţiul Gray Man.
Şi ceea ce tocmai aţi văzut,
este un eşec colosal al acestui exerciţiu.
Dacă e capturat un jurnalist,
teroriştii v-ar putea ţine în viaţă
în speranţa de a obţine informaţii sau de a vă schimba pe o răscumpărare.
Dar dacă le daţi un motiv să vă omoare, o vor face.
Scopul acestui exerciţiu este să vă înveţe
cum să evitaţi atragerea atenţiei răpitorilor voştri.
De aici numele, Gray Man.
Poţi să mă dezlegi?
Acest lucru ţi-ar putea salva viaţa într-o zi, înţelegi?
Da, am fost în 11 zone de război, s-a tras în mine,
am fost ţinut captiv, iau asta foarte în serios.
Dar dacă nu mă dezlegi acum, îmi pot pierde slujba.
Şi sunt destul de sigur că niciunul din aceste cursuri
nu va fi foarte util
când spăl podeaua la Staples.
Un al doilea avion s-a prăbuşit în WTC.
Ambele turnuri gemene
World Trade Center din New York, Manhattan,
au fost lovite de avioane în această dimineaţă, în 20 de minute.
Primul a fost lovit Turnul de Nord,
lăsat cu o gaură larg deschisă pe cele două laturi ale clădirii.
Dumnezeule.
20 de minute mai târziu, a doua clădire,
al doilea turn din complexul World Trade Center...
Cred că ar trebui să o ţinem pe Elizabeth la şcoală.
Da, nu, cred că este o idee bună.
De ce să o speriem?
Şi le voi suna pe Ali şi pe Jennifer de îndată ce telefoanele se vor deschide.
- Te iubesc. - Te iubesc.
Bine.
Ar trebui să vă spun
că am primit telefoane de la oameni
care locuiesc şi muncesc în jurul Pentagonului, care ne-au spus
că au văzut ceva
descris ca o explozie.
Nu am putut confirma această informaţie.
Scoală-te.
Îmi pare rău, tată.
Fotbalul de luni seara s-a prelungit.
Hai să curăţăm locul ăsta.
Centrul comercial din New York
a fost lovit de avioane.
La Washington, este un mare incendiu la Pentagon.
Pentagonul a fost evacuat.
Şi iată, puteţi vedea, poate, al doilea turn,
turnul din faţă, a cărui parte superioară se prăbuşeşte.
Dumnezeule.
Mulţi oameni vor avea nevoie de o băutură în seara asta.
Soldaţii beau gratis.
Am rămas fără cuvinte.
Toate clădirile federale de birouri...
toate clădirile federale de birouri din Washington, D.C.
Sunt evacuate chiar în timp ce vorbim.
Suntem în mijlocul unei catastrofe extraordinare.
Cel mai important lucru de spus dacă abia vă uitaţi,
este că asta are toate caracteristicile unui extraordinar
de bine plănuit atac terorist atât la Washington, cât şi la New York,
ce a avut loc în această dimineaţă.
Trade Center de aici din New York,
cele două turnuri World Trade Center s-au prăbuşit,
după ce au fost lovite de avioane. Birourile Knight Ridder din Washington.
Sunt John Walcott de la Knight Ridder.
El e acolo?
Da, bine, spune-i că voi încerca mai târziu la el.
Mulţumesc.
Tocmai am vorbit cu soţia mea.
Ea şi copiii se tem să părăsească casa.
Ce fac ei acolo?
Urmăresc Casa Albă.
Să vadă dacă este lovită?
Da.
Dumnezeule. În regulă, du-te acasă la familia ta.
Şi spune colegilor tăi că poate vor să stea departe
de ferestre, bine?
- Mulţumesc, John. - Da.
Bine. În regulă. Bine.
Teza lor de lucru este că acesta este terorism extern,
nu intern.
Atenţia se va întoarce rapid spre grupul bin Laden,
pentru că are tentacule lungi.
Există foarte puţini alţii care ar fi putut realiza asta.
Trimitem pe cineva la New York?
Ken Moore de la Suvu era deja acolo pe Wall Street.
Ce se întâmplă la Departamentul de Stat?
Powell e în Peru.
Se străduiesc să-l aducă cât mai curând acasă.
În regulă, ce trebuie să facem, e să-l urmărim pe preşedinte.
Să dăm de oamenii lui importanţi şi să aflăm
cine este responsabil pentru toate astea.
Avem nevoie de cât mai multe surse de la cât mai multe agenţii,
care să ne spună oficial tuturor că ceea ce ştim, trebuie să fie adevărat.
Al Qaeda! Al Qaeda! Este Al-Qaeda.
Cu siguranţă e Al-Qaeda.
Ce naiba porţi?
Soţia a vrut să evacueze,
dar a încuiat pisica şi cheile în maşini.
Aşa că am venit cu bicicleta.
Trebuie să ştim cum au realizat asta.
Toată lumea care vrea să se întoarcă acasă la familia lor,
este liberă s-o facă.
Tocmai am venit de la familie.
Să trecem la treabă.
Sunt Walcott.
Astăzi, concetăţenii noştri, modul nostru de viaţă,
chiar libertatea noastră, au fost atacate într-o serie
de acte teroriste deliberate şi mortale.
Adam, dă-mi-l pe Jameson, te rog.
Da domnule. Poftim.
Mulţumesc, fiule.
Din partea casei, domnilor.
Mulţumim.
Tata spune să ţinem deschis cât de târziu vor.
Trebuie să fie speriaţi.
- Sunt Rangeri. - Sunt băieţi.
Armata noastră este puternică şi este pregătită.
Căutarea este în curs, a celor
care sunt în spatele acestor acte rele.
Am direcţionat toate resursele forţelor noastre de informaţii
şi comunităţilor de poliţie, pentru a găsi persoanele responsabile
şi a le aduce în faţa justiţiei.
Au trecut 33 de ore de la acel groaznic
şi fără precedent atac asupra Statelor Unite.
Este, aşa cum am spus, o operaţie uriaşă da căutare şi salvare,
şi o uriaşă şi intensă anchetă penală.
Şi abia începem să înţelegem
dimensiunile catastrofei.
Simt că nu am mai dormit de-o lună.
Va fi o grămadă de zombi care vor conduce acest oraş.
Ce ştiţi despre planurile preliminare de a merge după bin Laden?
Nu am nimic de oferit. Oficial al Departamentului de Stat.
Bine, cât mai durează până vom fi în Afganistan,
şi cât timp se plănuieşte să stăm acolo?
Uite, încerc să primesc răspunsuri la aceleaşi întrebări ca şi tine.
Ce pot spune, e că mare parte a discuţiilor din această dimineaţă
nu a fost despre Afganistan.
Atunci, despre ce a fost vorba?
Irak?
O am de la o sursă din Departamentul de Stat care o are de la Pentagon.
În legătură cu atacurile?
Teorii excentrice de la oameni care nu ştiu
despre ce naiba vorbesc.
A fost Rumsfeld.
Serios?
Da, se pare că sunt mulţi oameni la Apărare
care cred că acest lucru trebuia să fie sponsorizat de un stat.
Adică, nu doar Rumsfeld, ci şi acel
nemernic de la Consiliul pentru Politica de Apărare,
prinţul întunericului?
- Richard Perle. - Corect. Perle.
Şi acel neoconservator de la Proiectul
pentru Noul American sau cum dracu...
New American Century, Bill Kristol.
Acest fund uriaş, Bill Kristol.
Şi trebuie să-şi bage amicii în asta.
Da, băieţii ăştia ce se gândesc la tancuri
au încercat să-l răstoarne pe Saddam Hussein încă din '97.
Ei au această teorie nebună că dacă pot doar băga
un stil occidental de democraţie în Orientul Mijlociu,
acesta va prolifera în mod magic
şi va sfârşi prin apărarea Israelului.
Trebuie să le dai credit pentru gândirea creativă.
E prostia cu Turnul de Fildeş.
Adică, în ce lume cred ei că Osama bin Laden
şi Saddam Hussein, au făcut acest lucru împreună?
Hai să aflăm dacă aceşti idioţi
sunt serioşi în legătură cu Irakul, bine?
Uite, nu spun că există o legătură cu Irakul,
şi nici şeful meu.
E doar ceva ce am auzit.
De la cine?
Cine mi-a spus, sau de unde vine? Consilier al Senatului.
Alege tu.
Cineva de la Pentagon.
Din biroul vicepreşedintelui?
Sunt doar teorii.
Există vreun senator care să vorbească cu cineva
care să spună ceva diferit?
Ştiu că Powell a obiectat
să mergem în altă parte decât în Afganistan.
Pleacă.
O întrebare şi am plecat.
Nu vorbesc cu tine oficial.
Sursă anonimă, comunitatea de informaţii.
Nu poţi folosi numele meu.
N-am făcut-o niciodată şi nici n-o voi face.
- Sau al agenţiei mele. - Jur pe roşu.
O întrebare.
Căutaţi o legătură irakiană?
Cine sunt "voi" în această întrebare?
Noi, Statele Unite?
Sunt unii oameni.
"Voi" în agenţia mea?
Nu, din câte ştiu eu.
Eu personal?
În nici un caz.
Bine, a doua parte a întrebării...
Nu.
Mulţumesc.
Deci, nimeni cu care lucrezi la Biblioteca Congresului
nu a găsit o legătură între Saddam Hussein şi Al Qaeda?
Nimeni din cei cu care lucrez nu se aşteaptă să găsească o legătură.
Deci, din câte ştii, Expert în Orientul Mijlociu.
Nu e nimic substanţial pentru a lega Irakul de bin Laden?
Nu este nimic nici măcar circumstanţial.
Pentru a reuni un lider secular ca Saddam
cu un extremist islamic ca bin Laden, înseamnă pur şi simplu
să nu înţelegi lumea musulmană.
Este puţin cam timid.
Nimeni nu a ieşit încă să spună ceva în public.
Poate că e vorba doar de speculaţii.
Speculaţii destul de periculoase.
Nu putem forţa mai mult de-atât?
Atacurile au fost acum 10 zile.
Toată lumea încearcă să joace Baba Oarba.
Trebuie să-i presăm pe oamenii noştri de încredere.
O voi contacta pe Doamna Italiană.
Crezi că poţi s-o faci pe Loose Nukes să vorbească oficial?
Sunt norocos s-o aduc în atmosferă.
Păi, dublează ofensiva de farmec.
Buongiorno, sunt Warren Strobel.
Căutam să primesc sfatul dvs într-o problemă critică de programare.
Dacă aţi putea să mă contactaţi cât mai curând posibil,
aş aprecia foarte mult. Vă mulţumesc.
Alo.
Da, bună, sunt Jonathan.
Nu am nimic pentru tine.
Nu, ştiu, ştiu, dar fac un articol Expert în securitatea naţională.
Privind interesul aparent al administraţiei în Irak.
Jonathan, nu vom vorbi despre asta.
Nu, ştiu, ştiu să nu vorbesc despre asta
pentru că nu e oficial, dar îmi puteţi da o indicaţie?
Pa, Jonathan.
Ce-a spus?
Îţi trimite dragostea ei.
În întreaga naţiune
steagurile au dispărut de pe rafturi.
Un val de patriotism s-a răspândit în America.
În astfel de momente, asta facem în America.
Noi oamenii, ne strângem împreună.
Au avut o discuţie la şcoală astăzi
despre de ce e America atât de măreaţă, nu?
Da, şi ce-ai spus?
Că este o ţară liberă.
Ăsta-i un răspuns excelent.
Ăsta-i băiatul mamei.
Pot să plec acum?
Nu până nu mă îmbrăţişezi.
Bine, după ce mama ta primeşte o îmbrăţişare.
Sunt mândră de tine, micuţule.
Te iubesc.
Ei chiar forţează acest naţionalism la şcoală.
La ce te aştepţi?
Desigur, acum va fi patriotism.
Vrei să numeşti asta patriotism?
Bine.
Mie îmi miroase mult a naţionalism.
Aşa a început în Iugoslavia înainte de război.
Mi-a sfâşiat ţara.
Vrei ajutor?
Nu, mă descurc, mulţumesc.
Bine, să ai o noapte bună.
Noapte bună.
Cât de reală e discuţia irakiană?
Are loc o ceartă. Oficial al administraţiei.
Da? Cine o câştigă?
N-am putut spune.
Uite, şeful meu mă va trimite în Afganistan şi tot ce vreau să ştiu
e dacă ar trebui să cumpere un bilet dus-întors,
sau Afganistanul e doar o haltă în drum spre Bagdad?
Nu pot să-ţi spun nimic.
Cred că actele majore de terorism
împotriva Statelor Unite sunt sponsorizate de un stat.
Deci, ne-am întrebat: "Cine ar putea fi în spatele
celui mai masiv atac terorist din istoria omenirii,
"care stat?"
Cred că Irakul este statul care vine imediat în minte.
Aceasta este o idee care
câştigă credibilitate sporită.
Knight Ridder, sunt Strobel.
Jim Woolsey merge în Europa
pentru a încerca să găsească o legătură între Saddam
şi bomba din 1993 de la World Trade Center.
Este independent?
A fost trimis cu un avion guvernamental oficial.
Iisuse, cine l-a trimis?
Secretarul adjunct al apărării.
Ne putem întâlni la o cafea?
Ţinem legătura.
Bună, sunt Warren Strobel de la Knight Ridder.
Lucrez la un articol
despre fostul director al CIA, James Woolsey, care călătoreşte în Europa.
Ştiţi ceva despre asta?
N-am avut nimic de-a face cu asta.
Dar ştiţi că a avut loc o asemenea călătorie?
Nu pot fi singura ta sursă în privinţa asta.
În regulă, ţinem legătura.
John.
Woolsey a fost trimis în Europa să caute dovezi
ce-l leagă pe Saddam de bomba de la World Trade Center din '93.
N-ar fi un lucru inutil dacă nu ar trimite un nebun.
Asta a venit de la Doamna Italiană?
Şi de la un diplomat care poate confirma
că toată călătoria a fost aranjată de Wolfowitz.
Ce naiba se întâmplă la Apărare?
Întrebarea este, ei încearcă să-şi dea seama
dacă există vreun adevăr în teoria lor,
sau sunt deja convinşi că teoria lor este adevărată?
Eşti sigur de călătoria lui Woolsey?
- Da. - Ai o a treia sursă?
- Da. - Pe cine?
Pe Jim Woolsey.
Sunt Walcott, eşti gata pentru o întâlnire pe teren?
M-am gândit că vei suna...
dar nu credeam că va fi aşa de curând.
Analist de informaţii.
Cât de reală e bârfa despre Irak?
Foarte.
Şi ne îndepărtează atenţia de la oamenii care ne-au atacat.
Cât mai durează până ce Irakul devine centrul de interes?
Trebuie să aruncăm ceva în aer.
Nu există obiective suficiente în Afganistan.
Cum rămâne cu bin Laden?
Dacă îl scoţi pe bin Laden,
interesul pentru război ajunge la zero.
O ofensivă comună în a şasea zi la Tora Bora,
presupusa ascunzătoare a lui bin Laden,
dar încă nici urmă de cel mai căutat om din lume.
Avioanele americane B-52 lovesc poziţiile Al-Qaeda din aer,
în timp ce tancurile anti-talibani
şi trupele, se confruntă cu o rezistenţă puternică
de la peşteră la peştera, din partea luptătorilor din Al Qaeda.
Cu rapoarte tot mai contradictorii
despre locul unde se află bin Laden...
Iran, Irak şi Coreea de Nord, axa răului.
Ce ai acolo,
e declaraţia despre starea naţiunii de mâine?
- Da. - Ai un prânz azi?
Nu cu tine.
Am unul faţă în faţă cu Looney Tunes de la Departamentul de Stat.
E o gaură uscată.
Da, m-am gândit că dacă-l las să bată câmpii,
va spune accidental ceva nou.
Da, bine, transmite-i salutările mele.
Da. Gata de tipar, Beryl.
Ai folosit semnele de punctuaţie de data asta?
Am pus chiar şi câteva punct şi virgulă, doar pentru tine.
Pun pariu că eşti mândria Universităţii din Missouri.
Teroriştii ce au ocupat o dată Afganistanul
acum ocupă celule la Guantanamo Bay.
Şi liderii terorişti care au îndemnat adepţii să-şi sacrifice vieţile,
fug să şi-o scape pe a lor.
Prioritatea principală a administraţiei, în afară de propria noastră securitate,
este de a asigura libertatea pentru alte ţări
ce caută să îmbrăţişeze democraţia ca mod de viaţă.
Acum, noi... scuză-mă... înţelegem că nu putem fi
poliţiştii lumii,
dar simţim că avem responsabilitatea de a...
Da, John Walcott.
John!
Dixie?
John, mă auzi?
Da, da, te aud.
Am primit un telefon de la unul dintre băieţii noştri azi,
întrebându-mă ce dracului se întâmplă.
Mai eşti încă în Afganistan?
Da, sunt în Afganistan,
dar nimeni nu mai ştie care este misiunea.
Cum să bombardezi o ţară pentru a o trimite în epoca de piatră,
când este deja în mijlocul epocii de piatră?
Cel de-al doilea obiectiv este de a preveni regimurile care sponsorizează terorismul
să ameninţe America sau pe prietenii şi aliaţii noştri
cu arme de distrugere în masă.
Credem că Afganistanul este copt pentru libertate.
Acum, aceasta este o ţară care s-a străduit să se elibereze
de strânsoarea represivă a talibanilor, ani de zile.
Îl avem pe bin Laden pe fugă şi îmi împrăştie oamenii.
S-ar putea să nu-l mai avem niciodată în raza noastră.
Stai, îţi împrăştie activele încotro?
Unele dintre aceste regimuri au fost destul de tăcute
de la 11 septembrie, dar le ştim adevărata lor natură.
Ştii, este o ţară care are nevoie disperată de acest gen
de stabilitate, care vine cu statul de drept.
Coreea de Nord, Iran, Irak, state ca acestea,
şi aliaţii lor terorişti constituie o axă a răului
ţintind să ameninţe pacea lumii.
Va trebui să mă scuzi, Warren,
dar trebuie să pregătesc o informare pentru secretarul Powell.
- Sigur. - Mai ai nevoie de ceva de la mine?
Nu, nu, mulţumesc.
Cred că mi-aţi dat mai mult decât destul pentru a mesteca.
Excelent.
Şi sunteţi încrezător că Afganistanul
va accepta o democraţie de stil occidental?
Absolut.
La fel de încrezători cum suntem faţă de Irak.
Se pare că dezbaterea despre Irak devine serioasă.
Nu, nu, nu, discuţia aia s-a terminat.
Saddam trebuie să plece, singura întrebare este, cum.
Mi-a părut bine să discut cu tine, Warren.
Da, şi mie, dle.
Preşedintele va invada Irakul.
Ai aflat asta de la Looney Tunes?
Da, şi confirmat de un diplomat care spune că s-a întâlnit
cu Bush, şi recent cu un lider străin care a venit cu
"Sentimentul că s-a luat o decizie pentru a lovi Irakul".
Crezi că putem obţine destul pentru a face articolul?
Din păcate, da.
Atât de mult pentru încetarea focului.
Destul de drăguţ din partea noastră
să încetăm temporar să tragem în ei, totuşi.
Ce pui la cale, Smucker?
Ştii, am încercat să vorbesc azi cu traducătorul tău.
Da, cum a mers?
Pentru un tip care trăieşte din vorbit,
a fost neobişnuit de tăcut.
Vorbeşte doar cu mine.
Serios? Şi ce ţi-a spus?
Dollar, te voi lăsa să citeşti totul.
Ia să văd.
Bin Laden a dispărut, nu-i aşa?
L-au ratat, nu-i aşa?
A fost aici şi l-au ratat!
Un oficial al armatei americane
spune pentru NBC News "În ciuda înfrângerii zdrobitoare
a forţelor Al-Qaeda la Tora Bora,
se crede că Osama bin Laden s-a furişat
peste graniţă în Pakistan, căutând refugiu
într-o ţară fără legi,
condusă de războinici tribali renegaţi".
Este oficial,
acesta-i cel mai trist eveniment la care am participat vreodată.
Mă întorc în apartamentul meu, beau o sticlă de vin
şi-mi bag capul în cuptor.
Bine, dar înainte să faci asta,
chiar vreau să-l cunoşti pe tipul despre care ţi-am spus.
Tocmai a intrat!
Uită de vin, mă voi sinucide acum.
Nu, nu el... el. Te voi prezenta.
Pam, te rog, nu.
- Warren! - Bună.
Mă bucur că ai venit, vino.
Warren, ea e o bună prietenă a mea, Lisa Mayr.
Lisa, el este Warren Strobel, este jurnalist
şi o să mai iau o băutură.
Bună, Lisa?
- Da. - Da, mă bucur să te cunosc.
Bună.
Ai reuşit să intri în apartamentul tău?
Da, da, da, da, nu, nu, îmi pare rău.
- Da, am intrat. - Bun. Bun.
Deci, eşti jurnalist?
Da, da, la Knight Ridder.
E o revistă sau un ziar?
De fapt, e un consorţiu de 31 de ziare.
Articolele mele ajung la toate ziarele noastre,
şi fiecare are opţiunea de a le publica sau nu.
Bine. Întotdeauna m-am întrebat cum a funcţionat asta.
Da.
M-am căsătorit când aveam 22 de ani.
Şi suntem separaţi de curând, deci...
Asta-i puţin ciudat pentru mine.
Este în regulă.
Nu prea mai am antrenament.
De ce nu începi prin a-mi pune o întrebare?
Sigur, da.
Eşti republicană sau democrată?
Încearcă din nou.
Da, bineînţeles că vrea să o suni.
Ţi-a dat cartea ei de vizită.
Nu, poate că încearcă doar să facă afaceri.
La un singur mixer de Ziua Îndrăgostiţilor?
Ce? Deci, s-o sun? Ar trebui s-o sun?
Ce? Nu, nu, nu, lasă-o să aştepte.
Unei femei de 30 de ani, nimic nu-i place mai mult
decât un tip care nu se grăbeşte.
Sunt bine, Arthur, sunt bine.
Doar că m-am cam săturat
să-ţi iau ziarul în fiecare dimineaţă
şi văd că nu ne publici articolele.
Adică, ultima dată când m-am uitat,
Philadelphia Inquirer era un ziar al Knight Ridder, nu?
Ideea este că nu are sens să fii un ziar al Knight Ridder
dacă nu publici articolele din Knight Ridder.
John, am trecut prin asta deja.
Articolele voastre nu se potrivesc
cu ceea ce facem noi aici acum.
Nu se potrivesc? Nu se potrivesc cu ce? Cu adevărul?
Ce se întâmplă, Arthur,
adevărul nu mai vinde ziare?
Şi astăzi, pentru prima dată
administraţia a oferit
detalii pentru ceea ce s-a insistat mereu că era o legătură
între Saddam Hussein şi Al Qaeda.
Cât de puternic este cazul ăsta?
Preşedintele irakian Saddam Hussein spune
că el nu are arme ilegale de distrugere în masă,
şi a acuzat Statele Unite de folosirea armelor
ca pretext pentru a începe un război.
Domnule Galloway, cât de mult se potriveşte filmul cu cartea ta?
Filmul a fost aproximativ 80% corect şi 20% prostii,
ceea ce cred că după standardele de la Hollywood, este o realizare.
Ce v-a inspirat să scrieţi cartea?
Faptul că am fost împuşcat de armata nord-vietnameză.
Care a fost cea mai mare diferenţă între a trăi
bătălia de la Ia Drang în persoană, faţă de vizionarea ei într-un cinema?
Popcornul de la Ia Drang era mai sărat.
Ultima întrebare.
Puteţi să faceţi o comparaţie între Vietnam
şi ce se întâmplă astăzi în Afganistan?
Este foarte diferit, dar cred că este potrivit
că înainte de a începe să aruncăm bombe, ne gândim mult şi profund
la cea mai mare lecţie pe care am primit-o în Vietnam.
Şi anume?
Când guvernul o dă în bară, soldaţii plătesc preţul.
Cărui fapt datorez această vizită neaşteptată?
Speram să obţin un autograf
de la cel mai faimos corespondent de război din lume.
Urăsc partea asta. Nu despre reporteri ar trebui să fie ştirea.
Reporterii nu ar trebui nici să primească Steaua de Bronz.
Îţi place slujba de la Departamentul de Stat?
Îmi place să lucrez pentru generalul Powell
şi urăsc să lucrez pentru unchiul Sam.
Îţi lipseşte faptul că nu mai transmiţi?
După 42 de ani, m-am gândit
că ar trebui să stau ceva timp departe.
Deci, m-am dus să lucrez la Departamentul de Stat pe 10 septembrie
iar a doua zi cea mai mare poveste a vieţii mele, a izbucnit.
Aş spune că a fost un şoc.
Lucrăm la ceva important, de aceea sunt aici.
Să mă faci invidios?
Pentru a-ţi face o ofertă.
Dacă are arme de distrugere în masă, Jerry,
ce înseamnă asta pentru lume?
Ce înseamnă asta pentru Orientul Mijlociu?
- Îl poţi opri? - Încerc să văd ştirile.
Nu-i mai spune aşa.
Bună, fiule.
Adam, ce se întâmplă?
M-am întâlnit cu un recrutor.
Mulţi oameni vor muri, Jerry.
Ştii, odată ce te înscrii,
nu te mai răzgândeşti, da?
Ştiu.
Ce ştii? Eşti doar un copil.
Ţara cui a fost atacată.
Adam, ştiu că vrei să faci ceea ce crezi că e drept,
dar războiul nu este un joc video.
Nu ai idee în ce te bagi.
Ştiu exact în ce mă bag.
Poftim.
Arată-mi unde este Afganistanul pe această hartă.
Arată-mi.
Te vor trimite jumătate de glob pentru a te lupta
cu oameni de care nici măcar nu ştiai că existau acum un an.
Dacă ştii în ce te bagi,
arată-mi unde se află Afganistanul pe această hartă.
A băgat cineva vreodată o hartă în faţa tatei
şi i-a cerut să găsească Vietnamul?
Acum ştim că Saddam a reluat
eforturile sale de a achiziţiona arme nucleare.
Printre alte surse, am obţinut asta de la prima mână,
mărturii de la dezertori.
Mulţi dintre noi sunt convinşi că Saddam Hussein
va achiziţiona destul de curând arme nucleare.
Simplu spus, nu există nicio îndoială că Saddam Hussein
are acum arme de distrugere în masă.
Îşi formează retorica asupra Irakului.
Să vedem dacă putem să-i silim să ne spună ce au de gând, bine?
Douăzeci de dolari, pentru cine obţine citatul cel mai bun.
Nu, nu, nu; eşti aşa un copil.
Tu eşti aşa un fricos.
Nu-ţi iau banii.
Îţi pierzi toată forţa când pierzi.
Nu-mi pasă. Sunt acelaşi când câştig sau când pierd.
Nu... nu este un pariu, bine, bine.
Warren Strobel pentru senatorul Biden, vă rog.
Nemernicul.
Biden i-a spus lui Bush: "Este un motiv pentru care tatăl tău nu a mers
la Bagdad. Ştia că va trebui să rămână cel puţin cinci ani".
L-am auzit pe Michael O'Hanlon la Brookings spunând,
"Cu siguranţă nu poţi conta pe faptul că este un dans cakewalk."
Trebuie să lovim mai tare de-atât.
În regulă, stai aşa. Am un oficial de la ONU
care spune: "Există îngrijorare pe scară largă
că acest lucru va destabiliza întregul Orient Mijlociu".
Lăsaţi-mă să văd ce aveţi.
Stai, am... am...
Daţi-mi mie, daţi, daţi, daţi.
Bine.
În regulă.
Să vedem aici... bine.
Sunteţi deştepţi.
Ştiţi ce se desfăşoară aici.
Cititorii noştri trebuie să ştie ce am aflat.
"În cel mai bun caz, trupele S.U.A. ar putea fi blocate în Irak
ani de zile încercând să predea funcţionarea interioară a democraţiei,
unei naţiuni care nu a cunoscut-o niciodată. În cel mai rău caz,
o invazie ar putea provoca fracţionarea etnică a Irakului,
grupuri care să se desprindă în propriile mini-state,
prinzând la mijloc forţele de luptă americane
într-un război civil sângeros timp de decenii."
Şeful are boaşe.
Da.
Rahat.
Alea erau pentru mine?
Nu. Da.
Dar am crezut că s-ar putea să fie puţin, nu ştiu...
puţin prea devreme pentru a ne da reciproc cadouri.
Ar fi fost în regulă.
Bine.
Cred că au aterizat pe maşina mea,
aşa că dacă doreşti să le iei în drum spre cină,
poate putem face asta?
- Grozav. - Grozav.
Bine, deci care a fost cel mai jenant lucru
pe care l-ai pregătit pentru această seară?
În regulă.
Voi recunoaşte că, pentru a mă pregăti pentru această seară,
am făcut un fel de cercetare despre Irak
şi istoria lumii musulmane.
Serios?
Da.
Acum ştiu că acum 1400 de ani, după moartea lui Mohamed,
musulmanii s-au luptat pentru cine să fie moştenitorul său legal,
şi asta a cauzat o împărţire în două facţiuni,
sunniţii şi şiiţii.
Şi de atunci sunt în război.
Apoi, la sfârşitul Primului Război Mondial, britanicii şi francezii
au împărţit arbitrar lumea arabă în ţări,
punând majoritatea sunnită la conducere.
Dar ţara care a devenit Irak este alcătuită din doar 20% sunniţi.
Aşa că, Saddam Hussein, un sunnit cu pumnul de fier
conduce populaţia majoritară şiită
şi populaţia kurdă de 20% din nordul Irakului.
Dar dacă Saddam Hussein ar fi eliminat, ar putea reîncepe
războiul sectar de 1400 de ani.
Acum, după ce am citit articolele tale,
ştiu că Iranul este principalul sponsor al terorismului, nu Irakul.
Că un bărbat pe nume Ahmed Chalabi pare să fie un artist şarlatan
care vrea să-l înlocuiască pe Saddam Hussein.
Că neo-conservatorii din administraţia Bush
presează pentru o invazie.
Şi tu devii rapid scriitorul meu preferat.
- Cred că este rândul meu. - Spune-mi.
Bine, o să recunosc că...
Asta-i puţin jenant.
I-am cerut fostei mele soţii să aibă grijă de cei doi fii ai mei în seara asta.
De ce e asta jenant?
Pentru că o babysitter m-ar aştepta acasă
la sfârşitul serii şi...
Ar trebui să cerem nota?
Spune-i şefului tău că îi vom da drumul, indiferent dacă va comenta sau nu!
De fapt da, este vorba de viaţă şi de moarte!
Vorbim despre a merge naibii la război!
Alo?
Presupun că a fost un no comment?
De ce rânjeşti?
Ce? Nu rânjesc.
- Rânjeşti. - Nu rânjesc.
- Nu... - Ce ai acolo?
Relaxează-te! Nu-ţi face griji.
Dumnezeule, mi-ar putea calcula taxele.
În regulă, linişteşte-te.
- Strobel, Knight Ridder. - Desigur.
Bine.
Bine, voi veni imediat.
Să mergem, ar putea fi ceva.
Deci, cum funcţionează asta?
Îmi puneţi întrebări sau doar încep să vorbesc?
De ce nu începeţi,
şi vom pune întrebările când le avem.
Dacă nu este oficial, trebuie să o spun, nu?
Vreţi să nu fie oficial?
Vreau ca oamenii să ştie ce ştiu, dar nu cine sunt.
Va fi în fundal.
Vi se va spune, oficial american.
Deci, orice vă e la îndemâna sa ne spuneţi.
Cred că predicţia ta despre ce s-ar putea şi ce se va întâmpla
dacă mergem la război, este exactă.
Şi suntem mult mai aproape decât crezi.
Cât de aproape?
Un grup secret de planificare a războiului cu o operaţiune de informaţii paralelă,
a fost creată pentru a ocoli
restul comunităţii de informaţii.
De unde ştiţi asta?
Se întâlnesc în clădirea unde lucrez.
Şi ce clădire este asta?
Cea cu cinci laturi.
Dar nu faceţi parte din acea unitate?
Nu.
Deci, de unde ştiţi despre asta?
Biroul meu este vizavi.
Pentru ce birou lucraţi?
Divizia Asia de Sud Est, dar nu puteţi dezvălui acest lucru.
Sunteţi analist?
Da... dar nici asta nu puteţi dezvălui.
Vorbesc cu voi pentru că sunt cetăţean american
şi nu-mi place ce fac aceşti oameni.
Şase bărbaţi, dintre care majoritatea nu a servit niciodată în armată,
iau decizii
pe baza informaţiilor falsificate, şi acele decizii
îi vor afecta pe bărbaţii şi femeile noastre în uniformă.
Şi ca cineva care a purtat acea uniformă, nu pot rămâne tăcută.
Aţi spus informaţii false. Ce vreţi să spuneţi cu asta?
Au proiectat un proces care nu se conformează
niciunui principiu de bază al colectării de informaţii.
În ce fel?
O decizie este luată, apoi informaţiile sunt adunate
pentru a susţine acea decizie.
De unde ştiţi asta?
Nu-i interesează vorbitorii de arabă.
Israelienii vin fără permise,
fără a fi măcar înscrişi într-un jurnal de securitate.
Şi de ani de zile guvernul a finanţat un grup
al disidenţilor exilaţi, numit Congresul Naţional Irakian.
Condus de Ahmad Chalabi, ştim.
Pe care vor să-l instaleze în calitate de nou lider al Irakului.
Da, am încercat să ne întâlnim cu el.
Ştiţi cine a aranjat această operaţiune?
Donald Rumsfeld.
Există dovezi care să arate că Irakul
a încercat, sau este dispus să ofere teroriştilor
arme de distrugere în masă?
Rapoartele care spun că nu s-a întâmplat ceva
sunt întotdeauna interesante pentru mine pentru că aşa cum ştim,
se ştie că există lucruri pe care ştim că le ştim.
De asemenea ştim că sunt necunoscute cunoscute.
Adică, ştim că există câteva lucruri pe care nu le ştim.
Dar există şi necunoscute, necunoscute.
Cele pe care nu ştim că nu le ştim.
Lucrăm la o teorie cum că administraţia
a decis deja să meargă la război,
şi se concentrează acum, asupra modului de a-l justifica.
Nu este o teorie. Oficial din spionajul american.
De asemenea, ni s-a spus de către un număr de persoane
ca Rumsfeld este cel care stăpâneşte această culegere de informaţii.
N-aş numi-o chiar culegere de informaţii.
E mai mult culegerea cireşei informaţiilor.
Şi dacă nu găsesc cireaşa,
aduna o grămadă de rahat
şi o vopsesc în roşu şi o pun într-un Shirley Temple.
Pari iritat.
Sunt acolo căutând arme care s-ar putea să nu existe
pentru a justifica un război care s-ar putea să nu fie inteligent.
Şi aţi găsit vreo dovadă de arme de distrugere în masă?
Nu, domnule.
Dar Saddam încearcă să achiziţioneze ogive nucleare, nu?
Da, şi eu încerc s-o regulez pe Jennifer Lopez,
dar am sentimentul că niciunul din aceste lucruri nu se va întâmpla.
Deci, nu vă vom folosi identitatea, dar putem folosi un citat?
Sigur.
Aţi găsit ceva pentru a sprijini teoria administraţiei
că Saddam este aproape, sau a obţinut arme nucleare?
Am căutat în fiecare peşteră,
şi am căutat în fundul tuturor cămilelor din Irak.
Deci, iată citatul tău, "în niciun caz, dracului."
Va trebui să-l curăţ puţin.
Foarte colorat, totuşi.
Scumpo, cred că cineva ne fură New York Times.
L-am anulat.
De ce ai face asta?
Este propagandă.
Am nevoie de asta pentru munca mea.
Sunt comunicate de presă aranjate de la Casa Albă,
Departamentul de Stat şi Pentagon.
Scuze, ăsta nu e un ziar adevărat.
Cum a fost ziua ta?
Warren şi cu mine ne-am întâlnit cu un domn
din comunitatea de informaţii care a confirmat că
nu există dovezi reale în sprijinul
susţinerii administraţiei privind armele de distrugere în masă.
Ce ţi-am spus?
Din păcate, nu-ţi pot folosi instinctul ca sursă de încredere.
Ştii, asta fac ei. Mint.
Da, şi noi încercăm să-i tragem la răspundere.
Sper să mă înşel. Chiar sper sincer.
Dar administraţiei Bush nu-i pasă de adevăr.
Nici măcar nu răspund la articolele voastre.
Dacă vor un război, vor obţine unul.
Şi nu poţi face nimic nici tu nici primul amendament,
ca să-i opriţi.
Lipsa dovezilor despre armele irakiene îngrijorează oficialii de top.
Extra, extra, citeşte totul.
SUA spun că Hussein intensifică căutarea componentelor bombei atomice.
"În ultimele 14 luni, Irakul a încercat să cumpere
mii de tuburi de aluminiu special concepute, despre care
oficialii americani cred că trebuie să fie componente
ale centrifugelor pentru îmbogăţirea uraniului."
Un lucru e sigur.
Şi anume?
Nu putem avem amândoi dreptate.
Pe cine suni?
Loose Nukes.
Dacă nu a vrut să vorbească cu tine despre mersul în Irak,
ce te face să crezi că va vorbi oficial despre armele de distrugere în masă?
Farmecul ofensiv. Priveşte şi învaţă, fiule.
Landay.
E Joe Galloway.
Omul chiar şi merge ca şi cum ar avea Steaua de Bronz.
Alo.
Sunt Landay.
Bună, Jonathan.
Bună. Ce vreme nebună avem, nu?
Mă suni ca să vorbim despre vreme?
Nu, nu. De fapt, voiam să te întreb despre armele de distrugere în masă.
Va fi adânc, adânc îngropat.
La revedere, Jonathan.
Nu, stai, nu închide.
Acest farmec ofensiv... e formidabil.
Ascultă, avem nevoie de tine aici.
Ai dezvoltat surse de-a lungul anilor care au acces
pe care Landay şi Strobel nu-l pot obţine.
O voi face mai uşor pentru tine.
Îţi voi da o rubrică
şi numele tău nu trebuie să apară pe nimic altceva.
Orice altceva doreşti să scrii pe lângă, poţi,
şi bineînţeles, nu va fi nicio glorie, dar...
Gloria este pentru tineri.
Lasă-mă să mă gândesc.
Permiteţi-mi să mă refer la problema Irakului.
Aţi spus că pozează
într-o ameninţare mortală pentru Statele Unite.
Cum? Definiţi "ameninţare mortală".
Asta va dura ceva timp, dar este important pentru noi
după cum am menţionat mai devreme,
să ne amintim că lumea s-a schimbat, că înainte de...
Am uitat că lumea s-a schimbat.
Şi eu. Sunt atât de fericit că a menţionat asta.
Ce anume a obţinut el de credeţi
că ar îmbunătăţi programul său de dezvoltare nucleară?
În zona armelor nucleare
ai tuburi de aluminiu speciale.
Este un articol în The New York Times în această dimineaţă,
pe care-l atribui The Times.
Evident, nu vreau să vorbesc despre asta,
surse specifice de informaţii, dar acum este public
că de fapt el a căutat să dobândească şi am reuşit
să interceptăm şi să-l împiedicăm să dobândească
prin acest canal special,
genul de tuburi necesare
pentru a construi o centrifugă.
Şi centrifuga este necesară pentru a lua uraniu de grad scăzut
şi a-l transforma în uraniu foarte îmbogăţit,
lucru pe care trebuie să-l ai pentru a construi o bombă.
Din fericire pentru el, cineva a scăpat asta către The Times.
Evitând bătaia de cap plictisitoare de a fi arestat
pentru dezvăluirea de informaţii clasificate.
Nu ne putem întreba decât, cum Judy Miller şi Michael Gordon
au obţinut aceste informaţii.
Vă deranjează
că nu l-aţi capturat pe Osama bin Laden în mai mult de un an?
Aş vrea să-l văd la televizor în cătuşe,
dacă pot spune aşa.
Cred că toţi am vrea.
Dar nu stau treaz noaptea îngrijorat de asta.
Există o şcoală de gândire care spune că e deja mort.
Nu am auzit nimic despre el de multe luni.
- Dvs ce credeţi? - Nu ştiu, chiar nu ştiu.
Pot susţine că e rotund său plat.
Nu ştiam că discutăm încă despre forma pământului.
Am surse de ambele părţi.
Dar armata americană ar fi foarte eficientă
în această situaţie.
Şi nu cred că ar fi o luptă dură.
Asta e, şi nu cred că se pune problema
dacă vom câştiga şi ne vom realiza obiectivul.
Landay.
Da?
Avem dreptate, nu-i aşa?
Toată lumea, ascultaţi.
Nu suntem NBC.
Nu suntem ABC, nu suntem CBS.
Nu suntem FOX, nu suntem CNN.
Nu suntem The New York Times.
Nu suntem The Washington Post.
Suntem Knight Ridder.
Avem cititori care locuiesc în oraşe cu baze militare.
Fort Benning, Fort Bragg, Fort Jackson
şi peste 40 de alte baze militare în întreaga ţară.
Dacă orice altă organizaţie de ştiri doreşte să fie stenografa
administraţiei Bush, lăsaţi-i.
Nu scriem pentru oamenii care trimit copiii altora la război.
Noi scriem pentru oamenii ai căror copii sunt trimişi la război.
Deci, când guvernul spune ceva,
aveţi doar o întrebare de pus.
Este adevărat?
Am terminat cu gânditul.
Să trecem la treabă.
Oficialii administraţiei au apărut la emisiunile de duminică
pentru a susţine cazul unei invazii a Irakului.
Cine altcineva este implicat în Biroul de Planificare Specială?
Wolfowitz, Feith, alţi câţiva.
În loc să asculte oamenii care şi-au petrecut cariera
evaluând ameninţările, strâng informaţii îndoielnice
din surse nesigure şi le duc
direct la Casa Albă.
George Tenet, directorul CIA,
a spus senatorilor, că nu a putut exclude cooperarea
dintre Osama bin Laden şi Al Qaeda.
Am văzut specificaţiile acelor tuburi de aluminiu.
Sunt prea mici pentru a fi utilizate la îmbogăţirea uraniului.
Ce înseamnă asta?
Nu pot fi folosite pentru o bombă nucleară.
Preşedintele Statelor Unite
a spus că nu vom permite naţiunilor să dezvolte
arme de distrugere în masă,
deoarece vor furniza aceste arme unei reţele
de terorism care ar putea ataca Statele Unite.
Cheney încearcă să-l oprească pe Powell.
De unde ai luat chestia asta?
De la un vechi prieten.
Începem să vedem un consens în interiorul administraţiei
pentru înlăturarea lui Saddam Hussein.
Administraţia a indicat
o întâlnire secretă la Praga între spionajul irakian
şi atacatorul de la 9/11, Mohamed Atta.
Administraţia Bush presează Consiliul de Securitate al ONU,
pentru o rezoluţie care să pună presiuni asupra Irakului.
Preşedintele Bush se va adresa astăzi Organizaţiei Naţiunilor Unite
în speranţa de a crea o coaliţie multi-naţională
pentru a-l dezarma pe Saddam Hussein.
Casa Albă face lobby pe lângă Congres pentru a autoriza
folosirea forţei în Irak.
În clipa în care tipii ăştia pun mâna pe ceva,
care seamănă de la distanţă a dovezi,
le scapă la The New York Times.
Înţeleg poziţia în care te afli,
dar te rog să nu-mi închizi.
Bine.
Bine, vicepreşedintele Statelor Unite
a mers la V.F.W. şi a spus că Saddam Hussein
este în pragul dezvoltării unei arme nucleare.
Apoi merge la televiziunea naţională
şi spune acelaşi lucru.
Întrebarea ta?
Pune întrebarea.
Ceea ce vreau să ştiu este dacă Dick Cheney ignoră
informaţiile bune care contrazic presupunerile sale,
sau doar primeşte informaţii proaste?
Vicepreşedintele minte.
Mulţumesc, mulţumesc foarte mult.
Ce? Ce, ce, ce? Ce-a spus?
El minte.
- Minte. - Cheney minte.
- Cheney minte! - Cheney minte!
- El minte! John! - Minte!
John!
Unde dracu e?
Uite-l, uite-l.
- Minte. - Minte.
Cheney minte.
De unde vine asta?
De la Loose Nukes.
Bine.
Acum, ştim despre ce se vorbeşte, trebuie să ajungem înăuntrul
acestor întâlniri şi să aflăm dacă există o opinie diferită.
- S-ar putea să am un tip. - Cineva cunoscut?
Suspectul Obişnuit.
Oficial important al guvernului.
Nu ai vrut să faci asta într-o parcare?
Dacă ar fi fost unul care a servit Pad Thai, aş face-o.
Cum este viaţa de civil?
Pensionarea mea a durat aproximativ patru ore.
Eşti de la Knight Ridder?
Nici măcar nu am un birou. De unde naiba ştii asta?
Am căile mele.
Ai urmărit ce facem acolo?
Da.
Şi?
Voi doi puteţi salva cu mâna goală
a patra putere din stat de la dispariţie.
Presa centrală nu a preluat nimic din ce am scris noi.
Ar trebui să fie toată confirmarea de care aveţi nevoie, că aţi dat de ceva.
Cu ce te pot ajuta?
Avem nevoie de ajutor cu cei mai de sus.
- Cât de sus? - Cât de sus ne poţi duce.
Eşti pe aici de mult timp, Joe.
Mă îndoiesc că există ceva care te va surprinde.
Am fost căsătorit o dată cu o femeie care a crezut
că New Hampshire era capitala statului Massachusetts.
Există întotdeauna ceva ce nu prevezi.
Ce vrei să ştii?
Tot ceea ce administraţia nu vrea să ştim.
Tu şi cu mine o să mâncăm mult Pad Thai.
La ce fel de perioada de timp ne uităm?
Luna următoare, Congresul urmează să voteze
dacă acordă sau nu preşedintelui
autorizaţia de a porni la război.
Are voturile?
Administraţia aşa crede.
Dle Preşedinte, acum 38 de ani, eu, Robert C. Byrd,
am votat rezoluţia Tonkin Gulf.
Rezoluţia care a autorizat preşedintele să folosească forţa armată
pentru a respinge atacurile armate
şi pentru a preveni următoarele agresiuni ale comuniştilor, în Asia de Sud-Est.
O rezoluţie comună pentru autorizarea folosirii forţelor armatei SUA
împotriva Irakului ar trebui să se apropie de final.
Grefierul va citi lista.
Dl Biden, da.
Doamna Clinton, da.
Acea rezoluţie a oferit baza
implicării americane în războiul din Vietnam.
Dl Kerry, da.
Dl Lieberman, da.
Dl Lott, da.
Acea rezoluţie
e cea care a dus la moartea a 58.000 de americani.
Dl McCain, da.
Dl McConnell, da.
După tot acel masacru, am început să înţelegem că în votarea
rezoluţiei Tonkin Gulf
ne-am bazat voturile pe informaţii proaste.
Şi istoria se repetă.
Dl Santorum, da.
Îi îndemn pe senatori să meargă la Capital Mall
şi să privească la Memorialul Vietnam.
Aproape în fiecare zi, veţi găsi pe cineva la acel zid
plângând după cineva iubit.
Dl Sessions, da.
Îmi voi aminti întotdeauna cuvintele senatorului Wayne Morse.
Dl Spectre, da.
El a declarat: "Rezoluţia va trece şi senatorii
care au votat pentru ea, vor trăi să o regrete."
Avem K-10, îl avem pe Dixie, nu avem nevoie de altă sursă.
Ştii că avem asta.
Uite, când acuzi ministrul apărării
de conducerea unei unităţi de informaţii din umbră
din afara Pentagonului, este frumos să ai o mică asigurare.
Asta-i tot ce spun.
Bine, să o împărtăşim cu restul clasei.
Vrei să le spui tu?
Astăzi am fost chemat la Pentagon.
De către cine?
Rumsfeld, bătrânul Dick mi-a trimis un mesaj spunând,
"Toate sursele tale sunt generali pensionari."
Şi eu am spus: "Cu tot respectul, domnule,
80% din sursele mele sunt militari activi."
"Unii dintre ei lucrează în această clădire
şi unii dintre ei lucrează chiar în personalul dvs."
"Şi la naiba, unul sau doi ar putea fi chiar în această cameră."
Chiar ai avut surse în cameră?
Nu, dar a fost distractiv să-l văd transpirând, precum curvele în biserică.
Cât de aproape suntem pentru a obţine ceva cu care putem ieşi
despre Biroul Planurilor Speciale?
Deja am obţinut...
Nu, vom verifica cu câteva surse în plus.
Care-i problema cu sursele pe care le aveţi?
Vrem doar să fim siguri.
Dacă staţi mult pe o poveste ca asta, va exploda barajul.
Să continuăm cu asta, bine băieţi?
Când vei termina?
Doar câteva minute în plus, iubito.
Nu pot dormi cu lumina calculatorului pornită.
De fapt, am terminat.
Deci, la ce lucrezi?
Rumsfeld are un grup secret de informaţii care se învârte
în jurul CIA, pentru a produce un caz de război.
Ce naiba, Jonathan?
Ce?
Ai vorbit despre asta la telefon?
Da, bineînţeles.
Şi ce dacă?
- Te vor auzi. - Vlatka.
Scrii despre luptele dintre agenţiile de spionaj.
Şi?
Sunt agenţii de spionaj, Jonathan.
Îţi asculta telefoanele, îţi citesc e-mail-urile.
Probabil că au pus microfoane în casă.
Eşti paranoică.
Tu eşti naiv.
Asta nu e Iugoslavia, asta e America.
America s-a schimbat.
Războiul este o afacere mare pentru ei.
Dacă le stai în drum, te vor ucide.
Scumpo, eşti ridicolă. În regulă? Vino.
Nu înţelegi?
Ştii de ce sunt capabili aceşti oameni?
Ai o familie!
Vlatka. Vlatka!
Cineva se luptă. Care e problema?
Vlatka m-a ţinut treaz toată noaptea.
În regulă!
Nu, nu aşa. Au fost teorii ale conspiraţiei.
Despre ce?
Ea crede că guvernul ne monitorizează.
Adică, este ridicol.
Verifică-ţi email-ul.
Muriţi trădătorii naibii! O să primiţi toţi un glonţ în cap.
Nu sunteţi decât comunişti şi iubitori de terorişti.
John, trebuie să vezi asta.
Staţi puţin.
Arthur, chiar nu vreau să mai avem discuţia asta.
Mi-a închis. Ce este?
Ce facem?
- Eşti aşa un fătălău. - Eşti un fătălău.
Eşti un fătălău mai mare.
Taci, vrei să încetezi, eşti un copil.
- Eşti un... - Taci!
Rezoluţia Consiliului de Securitate al ONU de astăzi,
poate fi redusă la două cuvinte, ceasul ticăie.
Singura alternativă a Irakului e respectarea deplină. Preşedintele Bush
a spus-o clar astăzi, e vorba de confruntare militară.
Dezarmarea completă a armelor de distrugere în masă
de către Irak, va avea loc.
Singura întrebare pentru regimul irakian este de a decide cum.
Pentagonul organizează o unitate de informaţii.
Nemernicul.
Ne-au bătut.
Dar au ratat toată ideea, de ce a fost înfiinţată unitatea.
Nu contează, au ştirea de senzaţie.
Cu ce?
Nu e nimic despre luarea spumei.
Nu e nimic despre ocolirea altor agenţii.
Încă putem să-l facem pe al nostru.
John, nimeni nu o să acorde atenţie
unui al doilea articol ce explică toate astea.
L-am avut.
La naiba, Walcott va fi supărat.
Poate că nu l-a văzut încă.
Cum este posibil că nu vorbească cu noi toată ziua?
Ne tratează cu tăcere.
Rahat, uite-l că vine.
Dumnezeule.
Aţi avut povestea.
Nu uitaţi niciodată ce simţiţi când sunteţi bătuţi.
Singura informaţie pe care o primeşte Congresul
vine direct de la administraţie.
Irakul este o ţară uriaşă de mărimea Franţei.
Dacă vor să-şi ascundă armele de distrugere în masă,
vor putea să facă acest lucru.
Nu-şi vor regândi poziţiile
dacă nu li se furnizează informaţii independente.
Nimeni care a susţinut autorizarea războiului
în Congres, în Irak, nici preşedintele,
sunt sigur că n-ar merge la război doar pentru că vrea să meargă la război.
Rumsfeld a încercat să vândă ideea că un irakian,
ofiţer de informaţii, i-a oferit lui bin Laden, un refugiu sigur în '99.
Da.
Dacă această ofertă chiar ar fi avut loc,
bin Laden i-ar fi spus lui Saddam să se ducă dracului.
Ce ziceţi de declaraţia făcută
de guvernul irakian că Irakul nu are arme
de distrugere în masă şi nu le dezvoltă?
Mint.
Următorul.
Fiica ta e minunată.
Aş vrea să am vreun merit.
O are de la mama ei.
Tată, pot să-ţi aduc ceva?
- Nu, mulţumesc, scumpo. - Domnule Strobel?
- Mi-e bine. - În regulă.
Chestii obişnuite.
Tom şi cu mine am vorbit despre ultimul tău articol.
Da?
Se pare că nu ai încredere în politicieni.
Asta-i o regulă destul de solidă a jurnalismului.
Chiar şi atunci când vorbesc despre război?
Mai ales când vorbesc despre război.
Chiar crezi că nu sunt arme de distrugere în masă?
Articolul poartă numele noastre.
Ei nu spun că nu există arme de distrugere în masă.
Ei au spus doar că administraţia
nu a oferit nici o dovadă a armelor de distrugere în masă.
Şi nu crezi că o să găsească vreuna?
Nu, nu cred.
Nu ştiţi asta.
Nu, nu ştim.
Dar înainte de a ne trimite copiii la posibila lor moarte,
nu credeţi că administraţia
are obligaţia de a oferi dovada raţionamentului lor?
Ce se întâmplă dacă această dovadă vine sub forma unei ciuperci atomice.
Bine, v-aţi uitat din nou la Fox News?
Rice, Cheney şi preşedintele Bush au spus cu toţii acelaşi lucru.
Atunci, trebuie să fie adevărat.
Voi copii, sunteţi prea mici pentru a vă aminti
cât de aproape am fost de războiul nuclear, în '62.
La naiba, Warren, te-ai născut chiar în ziua
în care preşedintele Kennedy a ordonat blocada împotriva Cubei.
Cel mai puternic duşman pe care-l cunoşteam voia să pună arme nucleare
la 150 de km de coasta noastră.
Preşedintele a trebuit să demonstreze putere.
Iar a doua zi, Kennedy l-a trimis pe Adlai Stevenson la ONU
pentru a oferi dovada că rachetele au existat.
Nu e vorba doar de Fox News.
Este Washington Post. Este The New York Times.
La naiba, dovezile vin de la orice ziar important
din ţară, cu excepţia celui al vostru.
Bine.
Cred că am uitat pachetele de hamburger, scuzaţi-mă.
Voi lua o bere.
Iisuse, tată.
Te simţi bine, frate?
Da.
Suntem nişte reporteri buni?
Ce?
Adică, facem orice
altceva decât practicarea jurnalismului bun?
Nu, facem exact ceea ce ar trebui...
Atunci de ce dracu suntem singurii
care fac aceste articole nenorocite?
Voia doar să-i vezi toate părţile
înainte de a trece la nivelul următor.
Aproape cu trei luni în urmă, Consiliul de Securitate
al Naţiunilor Unite, i-a dat lui Saddam Hussein
şansa finală de dezarmare.
Oficialii noştri din informaţii estimează
că Saddam Hussein a avut materialele pentru a produce...
Ce rost are să avem inspecţii ale armamentului de către ONU,
dacă Bush şi Cheney vor ignora rezultatele?
Când îţi creezi propria realitate
este destul de uşor să ignori faptele.
Şi ce? Diligenţele necesare sunt prea incomode
pentru presa importantă în acest moment?
Când ştirile sunt un centru de profit...
Accesul devine monedă.
Exact.
Sunt mândră de tine, John.
De ce?
Pentru că nu ai oscilat.
Trebuie să fie greu.
Nu este atât de greu.
Ştiu cine sunt sursele lor şi ştiu care sunt sursele noastre.
"Disidenţii irakieni s-au asigurat într-o discuţie cu Bush
despre epoca post Hussein."
De Judith Miller.
Ar cita o ghicitoare de la bâlci
dacă era dispusă să spună că Irakul a avut arme de distrugere în masă.
Trebuie să cercetăm estimările clasificate
ale spionajului naţional,
şi să aflăm dacă există "nestemate" acolo.
Da, mi-ar plăcea să văd
ceea ce au redactat faţă de versiunea clasificată.
Ce se întâmplă cu Chalabi?
Ne ocupăm de el.
O să fiu cu ochii pe vechiul meu şef.
- Am un sentiment. - Da...
Colin ar putea fi ultima persoană care se află între pace şi război.
Da.
Oficialii spun că dezertorii susţin cazul SUA împotriva Irakului.
La naiba!
La dracu!
Angela, primarul a stabilit o dată
pentru strângerea de fonduri?
Arthur, m-am înşelat complet.
Capul tău nu este literalmente în fundul tău.
Este întotdeauna o plăcere să te văd, John,
dar vrei te rog, să aştepţi afară?
Ştii, este destul de rău că ignoraţi toată munca noastră,
dar faptul că publici aceste rahaturi...
Piesele lui Judy Miller sunt incredibile.
Nu aici, John. Bine, te rog?
Să mergem în biroul meu. Scuzaţi-mă.
Iisuse.
Uite, oricât de dureros ar părea,
nu răspund în faţa ta, John.
Da, după cum reiese din faptul că încă mai ai un loc de muncă.
Ştii ceva, responsabilitatea mea este faţă de cititorii mei.
Sunt cetăţeni patrioţi,
sunt cetăţeni care ne susţin trupele.
Şi cum faci asta, Arthur?
Mergând după The New York Times?
Nu am timp pentru asta.
Nu, nu ai timp.
Nu ai timp.
Ştii, într-o zi, The New York Times
va cere scuze cititorilor săi.
Şi când va veni acea zi, îţi vei scrie propriile scuze?
Sau doar le vei publica pe ale lor?
Să ai o zi frumoasă, John.
Începe să se arate tot mai mult ca şi cum
războiul cu Irakul este inevitabil.
Spectacolul cu Irak şi numărătoarea inversă până la discursul
secretarului de stat Colin Powell,
care ar putea muta lumea mai aproape de război.
N-au mai rămas multe de făcut pentru soldaţi, decât să aştepte
ordinele de atac, transmite Ryan Chillcoat...
E atât de frustrant.
Nu ştiu dacă aş putea face ceea ce faci tu.
Ştii, mi-a intrat o dată în cap
că ar trebui să urc pe traseul Appalachian.
Credeam că ar fi o bună provocare pentru mine.
Apoi m-am uitat pe o hartă şi sunt 3500 km.
Am realizat...
Că ar dura o viaţă?
Da.
Sau am putea merge împreună.
Te voi ţine minte cu asta.
Creşte rezistenţa la nivel mondial
împotriva intervenţiei militare americane în Irak.
De la oraşele americane la Europa şi Orientul Mijlociu,
demonstranţii au mărşăluit pe străzi ca opoziţie
la ameninţarea Statelor Unite de a invada Irakul.
Birourile Congresului Naţional Irakian.
Domnule Strobel, domnule Landay, ce mai faceţi?
- Salut. - Sunt Entifadh Qanbar.
- Bună. - Vă rog să mă urmaţi.
Cine e tipul ăsta?
Tipul care livrează pizza. Nu glumesc.
Dle ministru Chalabi, domnul Jonathan Landay
şi Warren Strobel de la Knight Ridder News.
Domnilor, bine aţi venit.
Vă mulţumim că aţi fost de acord în cele din urmă să vă întâlniţi cu noi.
Am fost foarte ocupat.
Vorbind cu concurenţii noştri.
Vorbesc cu cine vrea să vorbească cu mine.
La urma urmei, nu am nimic de ascuns,
lucru pe care nu-l pot spune despre Saddam.
Bine, întrucât l-aţi adus în discuţie,
m-am gândit că am putea vorbi despre ceea ce
ştiţi despre armele sale şi cum ar putea să le ascundă.
Are ADM şi le ascunde, asta ştiu.
Corect, şi de unde ştiţi asta?
Ştiu tot ce se întâmplă în ţara mea.
Chiar dacă Irakul n-a mai fost ţara dvs de peste un deceniu?
Poate că-s în exil, dar încă sunt irakian.
Cred că ceea ce vrea să spună colegul meu e
cum de dvs, inamicul lui Saddam, în exil,
aveţi acces la astfel de informaţii valoroase?
Menţin relaţii strânse
cu surse de informaţii disidente.
Putem verifica cumva asta?
Nu.
Vedeţi, asta e o problemă pentru noi,
pentru că nu putem scrie un articol...
Vreau ceea ce vrea America, un Irak liber şi democratic.
Cu dvs ca lider?
Dacă poporul irakian doreşte să mă întorc, da.
Vreau să am ocazia de a contribui la refacerea ţării mele,
aşa cum a făcut Mandela în Africa de Sud.
Dar Mandela nu a cerut S.U.A. să-i invadeze ţara.
El nu se lupta cu teroriştii.
Cu tot respectul, acolo încep steagurile roşii
să se ridice pentru noi.
Sugeraţi că am creat o poveste falsă
pentru propria mea urmărire?
Există un alt motiv pentru care aţi crea o poveste falsă?
Eu nu mint!
Saddam Hussein are laboratoare chimice
şi arme biologice mobile.
Are un program nuclear. Are legături cu teroriştii.
Şi dacă nu mă credeţi, întrebaţi-i pe mulţii
dezertori şi ascultaţi ce spun ei.
Toţi vă vor spune acelaşi lucru.
Nu-şi iau toţi informaţiile de la dvs?
Dacă vă întrebaţi de ce a durat atât de mult
pentru a vă întâlni, este această atitudine încrezută.
Nu aveţi nicio intenţie de a prezenta ceva din ce am spus.
Vreţi să fim doar majoretele dvs?
Bine, cred că ar trebui să mergem.
Vă mulţumim pentru timpul acordat.
Acum înţeleg de ce nu citeşte nimeni nimic din ce scrieţi.
Sunt avocat pentru îndepărtarea unui dictator vicios,
pentru un Irak liber, un Irak care, într-o bună zi va fi un aliat apropiat
de ţara voastră, de Israel şi de în întreaga lume occidentală.
Şi cum mai exact se va întâmpla asta după ce Saddam Hussein dispare?
Bine, haide, Landay.
Nu, nu, nu, spune că lumea va fi mai bună,
dar nu spune cum.
Cum îndepărtarea lui Saddam Hussein
nu aruncă Irakul într-un război civil sângeros?
Spune-ne ceva ce are sens,
orice ce are sens şi vom scrie acel articol astăzi.
Nu poţi!
Pentru că nu ai nicio idee ce se întâmplă în continuare.
- Şi nici altcineva. - John. John!
Prefer să mă întorc şi să scriu pentru ziarul liceului meu,
decât să fiu folosit de către tine
pentru a vinde publicului american prostiile tale.
În regulă.
Apropo, este Knight Ridder.
Secretarul de stat Colin Powell va susţine cazul
împotriva Irakului într-o adresare televizată la nivel naţional,
la Consiliul de Securitate al ONU.
Se pare că-l aduc mai aproape.
Dle ministru, sunteţi încrezător
că vă veţi susţine cazul, dle?
Vei vedea.
Ce naiba joc am jucat?
N-am făcut decât să urinăm împotriva vântului.
Ne-am făcut treaba.
N-ar fi trebuit să devin niciodată reporter.
La naiba cu Woodward şi Bernstein.
Au dărâmat un preşedinte a cărui cea mai mare crimă
a fost încercarea de a acoperi nişte şmecherii politice murdare.
Acest preşedinte va face cel mai rău lucru pe care orice preşedinte
l-ar putea face, şi probabil că va fi reales.
Pentru experimentul democratic.
Mulţumesc, domnule preşedinte.
Colegii mei, fiecare declaraţie pe care o fac astăzi
este susţinută de surse, de surse solide.
Gravitatea acestui moment este însoţită de gravitatea
ameninţării cu armele de distrugere în masă, ale Irakului,
arătată lumii.
A fost o înscenare, totul a fost o înscenare.
Tenet i-a trimis lui Powell o mulţime de dosare atât de înalte,
care susţineau invazia.
Saddam Hussein este hotărât
să pună mâinile pe o bombă nucleară.
Cheney l-a trimis pe Scooter Libby
pentru a prezenta trei argumente principale în acele dosare.
Unu: încălcarea drepturilor omului de către Saddam,
despre care ştia toată lumea.
Doi: legăturile sale cu al-Qaeda, pe care Powell
le-a aruncat bineînţeles la gunoi.
Iar al treilea s-a axat pe armele de distrugere în masă ale Irakului.
Lăsându-l pe Saddam Hussein în posesia armelor
de distrugere în masă pentru încă câteva luni sau ani,
nu este o opţiune, nu într-o lume post 11 septembrie.
Pe o perioadă de patru zile, Powell l-a pus pe fiecare ofiţer CIA
să apere fiecare aşa-numită probă din aceste dosare.
A aruncat 80% din ele.
La sfârşitul celor patru zile,
Powell l-a privit pe Tenet direct în ochi şi a spus,
George, putem susţine fiecare cuvânt de aici?
Şi Tenet a spus: "Totul este aur, îţi promit."
La care Powell a răspuns: "Asta e bine, George."
"Mă bucur că simţi aşa, pentru că vei fi
chiar în spatele meu când prezint asta lumii."
Nu trebuie să eşuăm în datoria şi responsabilitatea noastră
faţă de cetăţenii ţărilor
care sunt reprezentate de acest organism.
Colin a încasat una pentru echipă.
Întotdeauna, soldatul bun.
Regimul irakian s-a dezarmat pe deplin...
şi necondiţionat?
Singurul rezultat acceptabil este cel deja definit
de votul unanim al Consiliului de Securitate.
Dezarmare totală.
Marea Britanie, Spania şi Statele Unite au introdus
o nouă rezoluţie prin care se afirmă că Irakul nu a reuşit să îndeplinească
cerinţele Rezoluţiei 1441.
Acesta este un fapt, nu poate fi negat.
Şi ce rău ar face să-i dăm lui Saddam un ultimatum final?
Un termen de două sau trei zile pentru dezarmare sau confruntarea cu forţa?
11 septembrie a schimbat gândirea strategică
cel puţin în ceea ce mă priveşte,
despre cum să ne protejăm ţara.
Treaba mea este să protejez poporul american.
Obişnuiam să credem că ai putea închide
o persoană ca Saddam Hussein,
că oceanele ne-ar proteja de acest gen de teroare.
11 septembrie ar trebui să spună poporului american...
Alo?
Trebuie să-ţi faci bagajele.
Bine.
În mâinile unei organizaţii teroriste
ar putea fi adusă aici, acasă.
John King. Acesta e scenariul.
Mulţumesc, domnule preşedinte.
Domnule, cum aţi răspunde criticilor dvs care spun că
ei cred că este ceva personal?
După cum a spus senatorul Kennedy în seara asta,
fixaţia dvs cu Saddam Hussein
face lumea un loc mai periculos.
Şi cum pregătiţi poporul american pentru posibilitatea
unui conflict militar, aţi putea împărtăşi cu noi
vreunul dintre scenariile pe care vi le-au împărtăşit consultanţii dvs
despre cel mai rău scenariu?
Asigură-te că... această ţară ştie ce se întâmplă acolo.
- Da? - O voi face.
Am jurat să protejez şi să apăr Constituţia.
El are arme de distrugere în masă
şi a folosit arme de distrugere în masă.
A antrenat şi finanţat înainte
organizaţii de tip al Qaeda.
Eu iau ameninţarea în serios şi mă voi ocupa de ameninţare.
Sper că se poate face în mod paşnic.
Ei urăsc pentru ceea ce luptam noi.
Noi iubim libertatea şi nu ne schimbăm.
Dle preşedinte, milioane de americani pot
să-şi amintească un moment în care liderii ambelor partide au pus această ţară
într-o misiune de schimbare a regimului din Vietnam.
Au murit 50.000 de americani.
Regimul este încă în Hanoi şi nu a afectat
sau a ameninţat, un singur american în 30 de ani,
de când s-a terminat războiul.
Ce puteţi spune în seara asta, domnule, fiilor şi fiicelor
americanilor care au servit în Vietnam, pentru a-i asigura că
nu veţi conduce ţara pe o cale similară în Irak?
Asta-i o întrebare grozavă.
Fără îndoială, există riscuri la orice operaţiune militară.
Ştiu asta.
Este un lucru bun că apelează la toată experienţa pe care a primit-o
în timp ce nu servea în Garda Naţională.
Dar este foarte clar ce intenţionăm să facem.
Şi misiunea noastră nu se va schimba.
Ar putea dura, ştiţi, şase zile, şase săptămâni...
Mă îndoiesc că şase luni.
Sunt o grămadă de bani de plătit pentru asta,
care nu trebuie să fie banii contribuabililor americani.
Avem de-a face cu o ţară care poate finanţa cu adevărat
reconstrucţia proprie, şi relativ rapid.
Întotdeauna va exista o anumită incertitudine
în legătură cu cât de repede poate să achiziţioneze arme nucleare,
dar nu vrem ca dovada să fie un nor sub formă de ciupercă.
Credeţi că poporul american
este pregătit pentru o luptă lungă, costisitoare şi sângeroasă,
cu victime americane semnificative?
Nu cred că este posibil să se desfăşoare aşa, Tim,
pentru că într-adevăr cred că vom fi întâmpinaţi ca eliberatori.
La şase săptămâni de la începerea războiului, preşedintele
e programat să rostească un discurs foarte atent formulat,
de pe un portavion din Pacific.
Dragi americani, operaţiunile majore de luptă
în Irak, s-au încheiat.
În bătălia din Irak, Statele Unite
şi aliaţii noştri au învins.
Misiune îndeplinită.
Vreau să cobor acolo.
Ei au fost primii care au murit.
Aţi fost acolo?
Mulţumesc.
Mulţumesc, fiule.
Lumea şi-a dat seama că în cele 18 luni până la invadarea Irakului, ceea ce au scris
Jonathan Landay, Warren Strobel, Joe Galloway şi John Walcott a fost adevărat
În cele din urmă, The New York Times şi-a cerut scuze faţă de cititorii săi.
Cifrele continuă...
17 ani - trupele sunt încă angajate acum într-o zonă destabilizată, împotriva ISIS.
2 trilioane de dolari - costul la zi.
Peste 36.000 - bărbaţi şi femei înrolaţi ucişi sau răniţi.
1 milion - de irakieni ucişi sau răniţi, ca urmare a invaziei.
0 - arme de distrugere în masa găsite.
Jonathan, ce ai simţit, deci,
să fiţi singuri în această urmărire a adevărului şi a faptelor?
A fost foarte singuratic şi ceea ce a fost de fapt
ironic, este
că de fiecare dată când scriam ceva,
Casa Albă nu spunea nimic, pentru că ne-am dat seama,
după un timp, că ar fi fost cea mai bună reclamă
pentru articolele noastre, pe care am fi putut-o cere.
E o problemă cu jurnalismul
în Washington, şi anume, accesul.
Şi The New York Times şi alţii au avut acces la vârful
oficialităţilor, care au dat curs acestei linii.
Am vorbit şi cu acei oameni,
dar majoritatea rapoartelor noastre, Christiane
a fost cu cei din informaţii, din armată
şi diplomaţi de nivel mediu.
- Nivel inferior? - Nivel inferior.
De genul celor cu care jurnalişti nu vorbesc în mod normal sau după care nu merg.
Pot să dau un mic credit şi omului
care a fost şeful nostru la vremea respectivă, John Walcott.
Nivelurile mai ridicate de civilizaţie
trebuie să depindă şi mai mult
de conştiinţa respectului pentru importanţa sincerităţii
şi a clarităţii în prezentarea faptelor şi din încăpăţânare,
preocupare, pentru exactitatea determinării care sunt faptele.
Trebuie să găsim o modalitate de a prezenta lumea astfel încât
să ştim ce se întâmplă acolo
să ştim adevărul despre asta
astfel încât să putem evita greşelile,
greşeli precum Irak.
Informaţiile au fost aşa cum au fost.
Ştii, oameni ca mine nu au reuşit să se ridice.
Informaţiile nu au fost cum au fost,
şi nu toată lumea a înţeles greşit.
Aproape toţi au greşit, cu excepţia celor de la Knight Ridder.