Edinstveno svetovno finale v profesionalnem jahanju bikov!
Luke Collins je mlad, čeden in čarodej na bikih.
Ravnokar se bo soočil s svojim odločilnim demonom.
Jahal bo bika, ki ga ni treba predstavljati.
Ta bik je zapovrstjo vrgel s sebe 74 jahačev.
Las Vegas, veste o kom govorim.
To je Rango!
Luke Collins
je pripravljen na akcijo!
Gremo!
Samo trenutek!
Luke Collins je na tleh.
NAJDALJŠA POT
Eno leto kasneje
Živjo, vesta kje je Sophia? –Žal ne.
Naj nam prihranijo sedeže. –Si videla Sophio?
V svoji sobi se uči. Ne boš je pregovorila.
Živjo, Marcia. Hvala, ker ne motiš.
Darilo imam zate. –Si resno mislila?
Sem videti resna? –Ne, videti si smešna.
Daj no, Soph. Tako zabavno bo. –Ne morem. Delo imam.
Drugi semester zadnjega letnika je. Odlične ocene imaš.
V New Yorku te že čaka služba.
Stažiranje. Veliko dela brez zaslužka. –Polovica hiše gre.
Nisem ravno za rodeo. Ni rodeo. Jahanje bikov je. Razlika je.
Izpustila boš bistvo. –Seksi fantje, vem.
Ne, samo "seksi fantje." Najbolj seksi, kar si jih kdaj videla.
Prosim. –Prav.
Vendar ne bom obula teh kavbojskih škornjev.
Torej, to je to?
Ja, to je to. "Najvzdržljivejši šport v umazaniji"!
Ja, potrebujem seksi kavboja.
Mojbog! Kaj je bilo to?
Poglej tipa v modrem.
Navijači, na vrsti je jahanje
tukajšnjega heroja Luka Collinsa
iz Walkertowna, Severna Karolina! –Daj, Luke!
Je trikratni svetovni prvak v jahanju bikov.
Več kot leto dni zaradi poškodbe ni tekmoval. Toda vrnil se je.
Trenutno je 52-ti na svetovni lestvici.
Pred njim je dolga pot.
Si pripravljen? –Bomo videli.
Danes bo jahal Sweet Thanga.
Gremo!
Ja, le tako naprej!
To!
Dame in gospodje, imamo našega prvaka.
Ja! To je to!
Luke Collins je napredoval na 48. mesto svetovne lestvice.
Hej!
Obdrži ga.
Zažigaš, punca.
Prevelik ti je. –Vem.
Odlično jahanje, kavboj.
Seveda, še babica bi zdržala osem sekund na Sweet Thangu.
Lepo, da si se vrnil, Luke. Brez tebe je postalo prelahko.
Jared! Živjo, kolega. Takoj se vrnem.
Živjo, Larry. –Lepo te je videti. –Tudi tebe.
Luke, kako si? Čestitam. Je lepo spet zmagati?
Seveda. –Moraš nas obiskati.
Rad bi te predstavil nekim ljudem iz organizacije.
Pomembnim ljudem. Vzemi pivo. –Prav. V bližini bom.
Ja. V redu.
Bil si uspešen.
Vendar je dolga pot nazaj proti vrhu.
Imel sem prav tak klobuk.
Oprosti. –Ne, obdrži ga. Tebi bolj pristoji.
Tako?
Smem? –Seveda.
Ja. –V redu.
Čudovito.
Luke. –Sophia. –Me veseli, Sophia.
Grem po … Te lahko povabim na pijačo?
Ti si nocojšnji zmagovalec. Jaz bi te morala povabiti.
Ne. Pri nas ne gre tako.
Prav. Ti plačaš.
Sophia! Tukaj si.
Povsod te iščem.
To je Marcia. Ona je moja … –Sestra.
Iz sestrstva. –Pravzaprav najboljša prijateljica.
Čudovit si. –Čas je, da te spravimo v taksi. –Kaj?
Potrebujem karkoli, samo da se mi neha vrteti.
Slabo mi bo. –Kaj? –Slabo mi bo.
Si prepričana? –Zelo prepričana.
Da. Ujela sva jo. –V redu.
Domov jo moram odpeljati. –Ja. Verjetno bo najbolje.
Rekla bi, da te pokličem, a imam občutek, da pri vas ne gre tako.
Tako je. Te jaz pokličem?
Praviš, da te je klical, ti pa njega ne nazaj?
Čez 2 meseca grem v New York. Zakaj bi ga? –Zakaj bi ga?
Si ga dobro pogledala? Te rame, te oči. To je razlog.
Začenjam novo poglavje svojega življenja. Ne potrebujem zmede.
Sophia, si edino dekle, ki jo poznam, ki se ne bi zapletla s kavbojem.
Prav.
Naj se preusmeri na glasovno pošto.
Halo? –Živjo, Luke. Sophia je.
Si za kakšno druženje, kavico ali kaj drugega? –Ne, nisem.
Prav.
Potem verjetno nima smisla.
Samo zafrkavam te, Sophia.
Kaj pa večerja? –Kot zmenek?
Ja, kot zmenek.
Večina fantov bi rekla "Kaj delaš kasneje?"
Ali poslala sporočilo "Živjo, oglasi se."
Recimo, da sem tip stare šole.
Se bova kje dobila? –Ne. Prišel bom do tebe.
Bo ob šestih v redu? –Velja.
Dekleta.
Živjo. –Živjo. –Tebe pa poznam.
Marcia, kajne? –Zadnjič, ko sem te videla
si bil malo meglen. –Ja.
Vstopi. –Hvala.
Zgoraj se pripravlja.
Živjo.
–Živjo.
Hvala.
Kako prijazno.
Celo rože ji je prinesel.
Greva? –Ja.
Lahko noč, dame. –Lahko noč tudi vama.
Mojbog! –Želim si kavboja!
Tako seksi je!
Nisi rekla, da živiš v sestrski hiši.
To je najcenejša najemnina v kampusu.
Je tako kot si predstavljam?
Kako si predstavljaš?
Tepež z blazinami v spodnjem perilu. –Ne. Kje pa!
Ne nosimo spodnjega perila.
Pa sem te. –Ja, si.
In kam greva? –To je presenečenje.
Očarljivo je.
Ja.
Poln presenečenj si.
Ne morem verjeti, da si skuhal večerjo. –Amy jo je.
Kdo je Amy? –Smokin' Amy's.
Najboljši žar v Severni Karolini.
Nekako sem se znašla v tem, kar je čudno.
Vem, da je čudno. To je kot …
Kako se je dekle iz Rutherforda, iz New Jerseya znašla sredi Severne Karoline?
Nekako tako.
Tu sem dobila štipendijo in nisem mogla mimo tega.
Štipendija? Zelo imenitno.
Nekako sem vedela, da moram izkoristiti očetovo pripravljenost.
Samo … Rada imam umetnost.
Vse kar je v zvezi z njo. Rada jo proučujem.
Všeč mi je kultura, ki jo prinaša.
In človeške izkušnje, ki to povezujejo.
Jeza, žalost,
ljubezen, strast, sprejemanje, zgodovina.
Ni važno. Ne vem. Kaj pa ti? Povej mi, kakšna je tvoja zgodba.
Ne, moja je
precej enostavna.
Nadaljevati z zmagami. Priti med prvih 35.
Oditi v Vegas. Priti v finale.
Precej moram nadoknaditi. Lani sem se poškodoval.
Kako misliš poškodoval? –Vsi jahači bikov se poškodujejo.
Ne gre za to, če se boš poškodoval, ampak kdaj.
Kako hudo.
Kako hudo si se ti? Resno?
Še nekaj let imam pred seboj,
predem bom samo še iztrošen jahač bikov.
Postal bom najboljši.
Gre samo za zmagovanje? –Ne gre samo za zmagovanje.
Ne izključno.
Imam družinsko posestvo.
Zadnja leta so bila težka. Nekako je vse na moji mami.
Moram služiti denar.
Ti je hladno? Hladno ti je.
Malo. Kam greš?
Kako se imenuje ta barva laka za nohte?
Bila naj bi brezbarvna. –Brezbarvna. Ja.
Tako je. Brezbarvna. To naj bi bil smisel.
V redu je.
Precej uglajen si za podeželskega fanta.
Jaz? –Ja, ti.
Videla sem, kako so vsa dekleta strmela vate.
Misliš, da sem takšen tip?
Ne.
Nihče ni nikdar naredil zame česa podobnega.
Ti je všeč Severna Karolina?
Ja, všeč mi je.
Čudovita je. –Ja.
Pravzaprav se selim v New York ob koncu naslednjega meseca.
Dobila sem službo.
Pravzaprav stažiranje.
Gre za dobro zadevo. Galerijo na Manhattnu.
V redu.
Zato sem rabila toliko časa, da sem te poklicala.
Nisem si mislila, da bi bila to dobra ideja.
Vesel sem, da si klicala.
Ja? –Ja.
Je le ob nepravem času.
Ja.
Bolje, da te peljem domov.
Deževalo bo.
Si videla? –Kaj?
Luke! Kaj je?
Pokliči reševalce!
Zbudite se! –Je živ? –Drži.
Škatla.
Škatla. –Kaj je rekel? Škatla?
Pravkar si človeku rešil življenje.
Oba sva mu ga. –Le baterijo sem držala.
Enkraten si bil.
Upam, da je vse v redu z njim.
Peljal te bom domov.
Ostala bom. –Res?
Ja, vsaj dokler ne pride z intenzivne.
Potem bom čakal s teboj. –Ne, v redu je.
Res. In hvala za nocojšnji večer.
Ja, bil je prijeten večer.
Nekako.
Srečno v New Yorku.
"10. april, 1940."
"Najdražja Ruth,"
"dan se je pričel povsem vsakdanje."
"Toda, ko si vstopila v očetovo trgovino,"
"tako lepa, tako vznemirljiva,"
"sem vedel, da se mi bo življenje za vedno spremenilo."
Vi ste nova družina, o kateri nam je govoril rabin.
Z Dunaja? –Ja.
Sem Hannah in to je moja hči Ruth. –Me veseli.
Sem Sarah in to je moj sin Ira.
Ira? Ira!
Pozdravljen.
Pozd …
Naslednje dni sem načrtoval, kako bi lahko govoril s tabo.
Sedaj, ko si našla dom v naši mali skupnosti.
Toda nisem bil edini, ki je iskal tvojo pozornost.
Potrebno bo več časa.
Buden je, če ga želite videti. –Nekaj morate pojesti, g. Levinson.
Le tako vam bo šlo na bolje. –Star sem.
Imel sem infarkt, operacijo kolka in obeh kolen.
Koliko bolje mi bo?
Kdo ste?
Tole sem vam prinesla. –Kako ste prišli do tega?
Iz vašega avta. Prosili ste, da jo vzamem.
Vi …
Ste me vi izvlekli? –Ne, izvlekel vas je moj prijatelj Luke.
Toda prosili ste me, da se vrnem po škatlo.
Se ne spomnite? –Ne.
Hvala.
Najlepša hvala.
Očitno ste prva, ki mu je všeč.
Ga lahko pripravite do tega, da nekaj poje?
Ima najhladnejše roke kar sem jih kdaj občutil.
Verjetno jih namaka v ledeni vodi, preden pride sem.
Res bi morali nekaj pojesti. –Opravil sem.
Je to tisto, kar bi si želela Ruth?
Kako veste za Ruth? Ste brali moja pisma?
Kaj vam to mar? Opravili ste.
Čudovita so.
Bila je čudovita ženska.
V vsakem pogledu.
Lahko razumem, zakaj so vam bila tako dragocena.
Že leta jih ne morem več brati.
Tudi z očali ne.
Želite, da vam jih preberem?
Toda najprej morate jesti.
"25. maj, 1940."
"Prvič v svojem življenju"
"sem upal, da bo obred v sinagogi daljši."
Oprostite.
Boš sploh kdaj spregovoril z mano?
Prosim? –Vedno te vidim, kako se skrivaš.
Ne skrivam se. –Ja, skrivaš se.
Zakaj me potem nikoli ne ogovoriš? Sem tako strašna?
Ne, jaz …
Kar si naredil ubogi vrtnici, je nedopustno.
Si videla?
Naj ti ne bo nerodno. Bila je lepa poteza. –Ruthie?
Me pospremiš do doma?
Kaj pa David Stein?
On lahko pospremi mojo mamo.
Dunaj je čudovit in tako omikan.
Tam je bilo več umetnikov kot v Parizu.
Vsaj pred vojno je bilo tako.
Verjetno ga je bilo težko zapustiti. –Ja.
Še posebej staršema.
A bi bilo še huje, če bi ostali.
Vsi so mislili, da smo nori in da moj oče pretirava.
Sedaj ne moremo več niti stopiti v kontakt s sorodniki.
Včasih se sprašujem, če imamo pravico biti srečni,
ko je toliko trpljenja na tem svetu.
Lahko bi rekla, s kakšno pravico bi bila nesrečna.
Res je. Za podeželsko bučo si kar filozofski.
Kaj?
Reče se "podeželski fant" in ne "podeželska buča." –Kaj?
Pa mi je bolj všeč tako, kot si ti rekla.
Torej.
Hvala, da si me spremil. –Malenkost.
V veselje mi je bilo.
Ruth.
Bi šla kdaj z mano ven?
Po sabatu sem prosta.
Čakaj. Nocoj bi šla ven? –Ne bova mlajša, Levinson.
Lahko počakaš, če hočeš.
"Za vedno tvoj, Ira."
Vam preberem še eno pismo?
Toda …
Bi se lahko …
Bi se morda lahko vrnila?
Carolina Thunder. Dobro si izvlekel.
Savannah, Georgia, navijači zaploskajte
enemu in edinemu Rangu!
Bodimo pozorni na obor Cooper Tires
kjer se pripravlja Evan Matthews iz Summervilla.
Soočil se bo z bikom, ki ne potrebuje predstavitve.
85 jih je zaporedoma vrgel s sebe …
Boril se bo za Zlato sponko.
To mi je znano.
Posvetimo se Luku Collinsu.
Če se kvalificira na Carolina Thunderju,
pride med najboljših 35 in osvoji vozovnico za Vegas!
Gremo!
Prezgodaj je padel. Draga napaka.
Napaka, ki ga lahko stane svetovnega finala
in tudi naslova svetovnega prvaka.
Lahko se vprašamo, kaj se mu mota po glavi.
Incident z Rangom … –Dobro jahanje, Luke.
… je vplival na njegovo zbranost.
Prekleto!
Povratek zmagovitega heroja.
Živjo, mama.
Boš jajca? –Ne.
Kako je šlo?
Ring si zapustil na lastnih nogah. Zame je to zmaga.
Kdaj boš nehal jahati bike, Luke?
Mama, rekel sem ti, da ne morem.
Res? Si pozabil na poškodbo glave? –Odrasel človek sem.
Želim si le, da dočakaš starost.
Hvala.
Prav strašiš me, Luke.
Prosim, prenehaj. –Ne skrbi.
Kaj se torej dogaja?
Nič.
Spoznal sem dekle. –Ves čas jih spoznavaš.
Ta je drugačna.
Ves čas razmišljam o njej. –In?
Čez dva meseca se seli v New York.
To je torej to?
Roke namakate v ledeni vodi. –Ne delam tega.
Edina sem v bolnici, ki še govori z vami.
Motim? –Ravno sem ga hotela zadaviti! Toda …
Zadavite me pred večerjo, da mi ne bo treba jesti te hrane.
Čim prej, tem bolje.
Uživajte v pismih.
Dobro ste videti.
Bova? –Ja.
"12. julij, 1941."
To je bil dober dan.
"Najdražja Ruth,
ves čas se spominjam najinih dogodivščin."
Zdi se, kot bi bilo včeraj.
Pomagala si mi videti svet na popolnoma drugačen način.
Le zakaj se je potrebno tako urediti za v kino.
Na Dunaju so vedno vsi urejeni.
Celo za sprehod v parku. Elegantno je.
Pa še julij je v Severni Karolini.
Nekaj ti bom pokazala. Moram ti nekaj pokazati. –Kaj?
Ruth, zamudila bova.
Od nekega umetnika iz Black Mountaina je.
Kaj je Black Mountain? –Šola za umetnike.
Nova smer prav tukaj v Severni Karolini.
Mar ni čudovita? Tako poosebljen pejsaž.
Tako neposreden in iskren.
Poenostavljen in popačen.
Vse hkrati. Ti ni všeč?
Všeč mi je, kako je tebi všeč.
Pridi. –Kaj? –Oprostite.
Želiš plesati. Zaplešiva.
Ta najin prvi poljub
je bil obljuba vsega kar prihaja.
Dnevi so postali meseci.
Vsak konec tedna sva se podala nekam drugam.
Nikoli nisem bil na kakšnih počitnicah.
Tudi če bi bil, ne bi imel takih spominov.
Kaj?
Prvič se v Severni Karolini počutim doma.
Toda v primerjavi z nekaterimi svoji učenci sem popolna zguba.
Ruth se je zaljubila v sodobno umetnost.
Oče misli, da se je umetnost končala z Matissom in Picassom.
Ne da se je končala, samo dolg dremež si je privoščila.
Skušaš lepo vzgojiti svoje otroke, Ira,
ko pa odrastejo, začnejo razmišljati s svojo glavo.
Zelo dobro, zelo dobro. –To je tragedija!
Lepo vas je bilo videti in poslušati.
Nič me ne bi bolj osrečilo, kot da bi bili vsi dnevi takšni.
Ruth. Moram te nekaj vprašati. –Počakaj.
Želim si veliko družino. Res veliko družino.
Že od otroštva sem si to želela.
S tem, kar se sedaj dogaja,
čutim potrebo in odgovornost, da se svetu vrne življenje.
Sliši se popolno.
Sedaj me lahko vprašaš.
Ruth. Veš, da nisem bogat človek.
O umetnosti ne vem veliko. Lahko ti obljubim le ljubezen.
Vsak trenutek vsakega dne do konca svojega življenja. –Res?
Bi se poročila z mano? –Ja!
Ja, ja, ja! Kaj si se tako dolgo obiral?
Dobrodošel v družini.
Hvala. –Lepo te je imeti.
"Z ljubeznijo, Ira."
Jutri se vrnem.
G. Levinson? –Vas poznam? –Luke Collins.
Se spomnite nesreče na 119,
ko ste se odločili narediti izvoz v obcestni ograji?
Rešil si mi življenje.
Hvala. –Živjo.
Živjo.
Je to tvoj Luke? –To je moj prijatelj Luke.
Ja. –Tvoj prijatelj.
Kaj počneš tukaj?
To sem našel na tleh v svojem avtu.
Zdelo se mi je, da bi jo želeli imeti.
7. december, 1941.
Tako zelo sem bil srečen ob misli, da se bova poročila.
Toda svet, ki je razdvojil vašo družino,
je prišel tudi do nas.
ZDA so nenadoma in premišljeno napadle
pomorske in zračne sile japonskega cesarstva.
Obljubi mi, da se boš vrnil. –Bom. –Obljubi mi, Ira!
Obljubim.
Poglej me. Obljubim.
Vrni se k meni!
Na pomoč!
Ne morem ga pustiti tam.
Na pomoč! Pomagajte mi!
Naj mi nekdo pomaga!
Moram ga rešiti.
Si nor? Tanki so 200 m stran. Ne bo se ti uspelo vrniti.
Vrnil se bom. Dal sem besedo, ki jo moram držati.
Če te ubijejo, boš pomagal le Nemcem.
Pomagajte mi! Prosim! Mojbog!
Mi lahko kdo pomaga?
Sranje.
Primi se me okrog vratu.
Moram se vrniti. Moram se vrniti k Ruth.
To je bilo prekleto, noro, Levinson. Veš to?
Sranje!
Žal mi je.
Ko sem se vrnil iz vojne, nisem bil več isti.
Bil sem drugačen boj.
Nisem mogel spoštovati obljube, ki sem ti jo dal.
Tvoja mama pravi, da si že od ponedeljka doma.
Ne morem se pretvarjati, da vem kaj si preživel, a želim pomagati.
Si ne zaslužim pojasnila?
Zaslužim si ga.
Ne razumeš. Ne gre samo za rano. Prišlo je do okužbe.
Dva tedna sem imel visoko vročino.
Pojdi še k drugim zdravnikom po drugo mnenje.
Misliš, da tega nisem že naredil? Ničesar ne morejo narediti.
To je moje življenje in to moram sprejeti. A tega ne želim tebi.
Še vedno obstoji možnost. Želim se poročiti s tabo.
Če se poročiš z mano, ne boš nikdar imela družine.
Se resnično želiš odreči temu?
Vojna je bila končana
in kar zadeva mene, tudi mojega življenja.
Zaprto je!
Vem kaj počneš! Ne boš mi govoril, čemu se odpovedujem!
Ko si odšel v vojno, sem se oklepala upanja,
da se boš vrnil domov in da se bova poročila.
Ja, in imela otroke. A to so sanje, Ira.
Ti si resničen. Ne vem, kaj bo v prihodnosti,
vendar vem, da je brez tebe ni.
Razen, če me ne ljubiš več.
V tistem trenutku sva oba vedela,
da je verjetnost skupnega življenja večja kot razdvojenost.
Lepo od tebe, da si prinesel fotografijo.
Veliko je prestal. –Da.
Lepo bodi.
Luke.
Res te je bilo lepo videti.
Kaj imaš namen zdajle početi?
Videti je fajn. –Ja.
Pripravljena sem. –V redu. –Res pripravljena.
Dal ti bom manjšo palico. –Hvala. –Ja. –Najprej dame.
Še vedno se privajam tvojemu finemu južnjaškemu obnašanju.
Še vedno želim narediti vtis nate.
Uspeva ti. –Malo.
Samo ne pusti mi zmagati.
Uživam v zdravi tekmovalnosti. –Velja.
Kaj počneš? –Rekla si, naj ti ne pustim zmagati.
Grem po planu B. Odvračanje pozornosti.
To! Oprosti!
Najlepša hvala.
Všeč so mi makaroni s sirom.
Hrana za tolažbo? –Ja.
Katera je tvoja hrana za tolažbo?
Kolduny. –Kol-kaj? –Kolduny.
Super so, zelo okusni.
Poljske mesne kroglice, ki jih dela moja mama.
Jemo jih za večerjo in verjemi, ko jih enkrat poskusiš,
osramotijo tvoje makarone s sirom. –Je to povabilo?
Morda.
Ne, ne, izvoli. –Ne.
Samo grižljaj. –Kdaj so tvoji starši prišli v Ameriko?
Preden sem se rodila.
To je noro. Tega ne bi mogel. –Res? –Ne.
Služiš z jahanjem bikov. Lahko bi počel karkoli.
Jahanje bikov nima nič s selitvijo na drugi konec sveta.
Kaj? –Ja. Starša sta morala prilagoditi svoje življenje.
Ne, ničesar nista prilagajala.
Odraščanje z emigrantskimi starši je bilo vedno drugačno.
Vsi so vedno kričali v različnih jezikih.
V šolo sem nosila hrano čudnega vonja. Prekratke hlače.
Hlače so še vedno prekratke.
Odraščanje na ranču poteka brez sprememb.
Vse, ki jih poznaš, so 4. generacija rančerjev.
Ljubosumna sem. –Zakaj?
Ko sem bila majhna, sem hotela biti taka kot ostali.
Všeč si mi ravno zato, ker nisi taka kot vsi drugi.
Tudi ti nisi tako slab.
Preden sem te spoznala, je bil najbližje srečanje s kravo
zrezek. –Zrezek? Potem je čas, da sedeš na bika.
Bika? –Ja. –Ni govora!
Samo enkrat na bika. –Ne! Lahko samo enkrat na konja?
To lahko izvedeva naslednji teden. –Prav.
Imam idejo.
Res je dobra. –Kaj? –Tako dobra! Pridi!
Kam greva? Kam greva? –Boš videl.
Za tabo. –Hvala.
Pripravljen?
Spakovanje. –Ja.
Da, videti je dobro.
Hvala.
Takole.
Daj noge v stremena. Primi za vajeti.
Pripravljena? –Ja. –Zategni vajeti.
Greva!
Nazaj greva! To je super!
Kar tako naprej. Nižje spusti roke.
Kako to delaš? Zakaj jaz tako poskakujem?
Malo popusti vajeti. –V redu.
Bravo!
Precej dober si na konju.
Hvala.
Toda ne vem …
Stavim, da bom pred teboj v skednju. –Jaz ne bi šel tam!
Mojbog!
Pridi. Skušal sem ti povedati. –Vem, da si.
To je dom. –Lepo je.
Ja.
Tam je tuš, brisače in vse kar potrebuješ. –V redu.
Sophia? Bi juho?
Tudi juho kuhaš?
Nekako. Juha, juha, juha …
Mojbog.
Pridi.
Takole.
Roke daj sem.
Namen je zelo enostaven. Obdržati se moraš 8 sekund.
Malenkost.
Ja, nekateri biki so tako prijazni.
Oprostite.
Kako veš, katerega bika boš dobil? –Ne veš.
Vlečeš iz krogle.
Navijaški ljubljenec iz Walkertowna, iz Severne Karoline,
Luke Collins!
Izvlekel je številko 4 in to je Gunpowder in Lead.
Jared Middleton je izvlekel številko 2.
Dobil si Asteroida.
To je nemogoče!
Dotikaš se lahko le z jahaško roko. Vse ostalo je proti pravilom.
V redu. Razumem.
Gremo!
Če le malo izgubiš ravnotežje, izgubiš točke.
Če pa kontroliraš bika, dobiš točke za slog.
Takole delaš z roko? Več ali manj.
Tudi bika se ocenjuje. Hitrost, okretnost in moč.
Če te vrže s sebe ali se s teboj zvrne na hrbet.
To!
Luke Collins je napredoval na 26. mesto svetovne lestvice.
Nekateri biki so nekako povprečni. Toda nekateri
so prave pošasti.
Kljubujva nevihti. –Dajva.
To je gotovo boljše kot bolnica, kajne?
Kako se počutite?
Boljše vprašanje je, kako izgledam?
Zelo čedno. –Samo za to mi gre.
Samo trenutek. Halo?
Živjo, Sophia. Tu Adrienne. –Pozdravljena ga. Francis.
Moja stranka ima naslednji konec tedna razstavo v Charlotti. Boš lahko prišla?
Z veseljem. Super.
To bi lahko bila prava priložnost. –V redu.
Pošljem vse detajle. –Prav. Se dogovoriva. –Živjo. –Hvala.
Dobre novice? –Ja.
Ženska, za katero bom delala, organizira razstavo v Charolotti
in želi, da ji pomagam. –Nisem vedel, da te zanima umetnost.
Že od mojega petega leta.
Tudi Ruth je imela rada umetnost. –Ja.
Spomnim se zgodbe s sliko v hotelskem preddverju.
Si že slišala za šolo Black Mountain?
Ravno pripravljam disertacijo o njej.
Tja sem bil namenjen, ko sem se spopadel z obcestno ograjo.
Si prepričana, da hočeš tako preživete medene tedne?
Obljubim, da ti bo všeč. Obljubim!
Bolj prijetno bi bilo ostati v postelji.
Niste mogli razvijati svoje strasti za sodobno umetnost
v našem malem mestu.
Šola Black Mountain je bila božji dar.
Čudovito je!
Dobro si oglejte svoje delo, da ga boste razumeli.
Želim, da nadzorujete napake in jih ne prepustite usodi,
ali bogu ali verjetnosti. Kakorkoli temu rečete.
Učim vas gledati.
Takrat bodo tudi napake imele svoj namen in smer.
Všeč mi je!
Več kot 500 let so umetniki slikali
dobesedno tisto, kar so videli pred seboj.
Potem je prišel Kandinsky in prekršil vsa pravila, prav vsa!
Oprostite. Všeč mi je!
Ne morem verjeti, da sva danes spoznala Josefa Albersa.
Samo še malo naprej je.
Si v redu?
Pripravljena? –Ja.
Ti je všeč?
Od enega srečnega dne do drugega
sva začela ustvarjati skupno življenje.
Očitno ni nikogar doma. –Ne, ne bi smel vstopiti.
Ira! –Kaj? Saj imava ključ.
Ne! Mojbog!
Ti čudovit človek! –Čakaj, čakaj. Pridi.
Ja, tam.
Ne. Tam.
Tam! Prva stvar, ki jo vidiš, ko vstopiš!
Bila sva marljiva in srečna.
Prevzel sem očetov uspešni posel,
ti pa si našla zaposlitev kot učiteljica v šoli.
Kdo od vas razume? Samo poglejte!
Postali boste pravi matematični geniji.
Rešite naloge na tabli.
Če imate kakšna vprašanja, kar vprašajte.
Očitno ste jo zelo osrečili.
Sem. Za nekaj časa.
Njegov prvi kavbojski klobuk. –Kako prisrčen je!
Ni se ločil od njega. Jedel je z njim.
Spal je z njim. Celo zalepiti ga je skušal, da se ne bi snel.
Mama! –Kaj?
Pri sedmih letih si je zlomil roko, ko je jahal tele.
Ponoči se je odtihotapil v hlev, da bi vadil,
držeč se z roko, ki ni bila v mavcu.
Celo takrat mu nisem mogla preprečiti jahanja.
Izvoli. –Hvala.
Ljubko.
To je Lukov oče, Jack. Bil je dober človek.
In sijajen jahač.
Tudi če sedaj prenehaš, je tvoja kariera uspešnejša od njegove.
Kaj se je zgodilo. –Umrl je zaradi infarkta.
Ja, pred skoraj petimi leti.
Bi malo sladice?
Luke, boš videl, kaj sem vama pripravila.
Sophia, vredno je vsake kalorije.
Ne.
Zakaj ti mama ves čas prigovarja, da prenehaš?
Preveč je zaščitniška.
Kako hudo si se poškodoval? –Sophia …
Vem, da se vsi jahači poškodujejo. Ni vprašanje "če", ampak "kdaj".
Tako je. Za jahače pravijo, da so ali neumni ali pa nori.
In kateri od teh si ti?
Ne vem. Verjetno obojega malo.
Kaj delaš?
To je nova slika umetnika, ki ga predstavlja Adrienne Francis.
Ženska, pri kateri bom stažirala. –80 tisoč dolarjev, resno?
Veliko ljudi misli, da je genij. –Ja, verjetno je res.
Če pripravi ljudi do tega, da za to plačajo 80 tisoč.
Si prepričan, da si želiš iti na to razstavo v Charlotte?
Saj želiš, da grem, kajne? –Seveda.
Potem pridem. –Ja, toda tisto popoldne jahaš.
Prišel bom.
Kako si lep!
Nisem te še videla v suknjiču in s kravato.
Ja, ne zgodi se prav pogosto.
Moja šefinja, Adrienne Francis. Iti moram. Prav? –Ja. Pojdi.
Pozdravljeni. Sophia. Me veseli.
Upam, da se bo Sophia pridružila meni in mojemu timu v New Yorku.
Te stvari so običajne v procesu umetnosti ali lečastih grafikah,
vendar so zelo redke v tehniki s čopičem.
Zato je ta slika tako posebna.
Če vas kaj zanima, me vprašajte. Hvala.
Oprostite. –Samo trenutek.
Čez leto bo vredna še enkrat toliko. –Za 20 tisoč je to kraja. –Seveda.
Si jo želiš? Kupiva jo.
Prišla boš v New York, videla prostor in spoznala tim. –Ja!
To so zelo pomembni ljudje. Če ne moreš, povej. –Ne.
Vem, da imaš polno obveznosti. –Želim si. To mi je najvažneje.
Luke, živjo. To je Adrienne Francis.
Adrienne, moj fant, Luke. –Me veseli. –Tudi mene, Luke.
Študirate s Sophio? –Ne, nisem prišel do kolidža.
Je profesionalni jahač bikov. –Še nobenega nisem spoznala.
Verjetno jih ni prav veliko na Manhattnu.
Si ljubitelj umetnosti kot Sophia? –Ne, ne bi rekel.
Kaj mislite o nocojšnji razstavi?
Iskreno? –Seveda.
Mislim, da je tu več dreka kot tam, kjer delam.
Všeč mi je. Drži se ga.
Kako si ji mogel to reči? –Bila je šala.
Ženski, ki bo moja šefinja? Ki mi bo pomagala pri karieri?
Ta ženska? Daj no. –Ne, ti daj.
Veš kako zelo sem se trudila prilagoditi tvojemu svetu.
Zakaj se ne poizkusiš vklopiti v mojega? –Poskušam se!
Bila je šala. Bilo ji je smešno. Smejala se je. –Tega ne veš.
Mogoče je hotela biti le vljudna? –Ima to smisel?
Kaj? –Kako nama bo uspelo?
Vidiš sebe na ranču? Da delaš na njem do konca življenja?
In jaz? Se preselim na Manhattan?
Se družim z umetniki?
Govorim o valovitih linijah na platnu, kot da so kaj več kot to?
Vse to vem. Vem. Razumem.
Samo …
Ne vem, kako nama lahko uspe. –Tudi jaz ne vem.
Vendar si želim, da nama uspe.
Sva samo nora?
Mislite, da nama lahko uspe?
Prihajava iz tako različnih svetov.
Še nikoli nisem tako čutila.
Vsi ne doživijo tega.
Vi ste.
Ni bilo tako enostavno.
Skozi leta sem lahko videl, kako zelo si želi družine.
Poskušala sva s posvojitvijo. A takrat to ni bilo tako lahko.
Danes se bomo učili o moji najljubši
knjigi. Z naslovom Pika Nogavička.
Če se bo kdo norčeval, bo imel opraviti z mano.
Dobro jutro.
Pozdravljeni. Sem Ruth Levinson in sem Danielova učiteljica.
Oglasila sem se, ker sem rahlo zaskrbljena.
Pri pouku zaspi. –Bila sva presenečena, ko sva izvedela,
da sta Daniela McDonalda vzgajala polbrat in njegova žena.
Nikomur od njiju ni bilo mar, če je bil otrok lačen. –Zelo bister fant je.
Neomejen potencial. Ga lahko poučujem po šoli? –Lahko.
Ja?
Si volk? –Ne, gospa.
Si medved? –Ne, gospa.
Si fant?
Ja, gospa.
Fantje uporabljajo nože in vilice.
Skoraj. –Ja. V redu.
Katera zvezda je to?
Severnica, Polaris. –Dobro. Poglej.
"In to zato, ker se ni hotela vrniti domov."
"Ko je prišla do vrat Tommya in Annike, se je ustavila."
Kmalu je poučevala vsak dan. Včasih je ostal tudi na večerji.
Nikdar nisva rekla, da je otrok, ki ga nisva imela, toda …
Kaj misliš?
Sinu pripravlja večerjo. Je tako?
Ja.
Ne maram ga voziti nazaj. Zakaj ga ne bi posvojila?
Ker ima zakonite skrbnike. Nič ne moreva. –Si govoril z odvetnikom?
Ja, on tako pravi.
Ne skrbita zanj. Sploh ne!
Najbližja sorodnika sta in ponosna. Ne bosta ga pustila.
Gotovo je mogoče kaj narediti.
Ruth?
Iti moramo.
Bodi priden. Prav, kolega? –Prav.
Morda bom redil kokoši ali delal v tovarni. –Če si to želiš.
Lahko si karkoli si želiš, Daniel McDonald.
Prav vse. Kmetovalec, odvetnik, astronom.
Zelo bister fant si. –Res tako mislite? –Ja! Vem.
V redu. Pridi.
Prav. –Samo poslavljam se.
Ne morete mi preprečiti! Samo poslavljam se!
Vem, ljubica. Vrniva se k avtu.
Ničesar se ne da narediti.
Prosim premislite. Prosim! –Ničesar se ne da narediti.
Zasluži si kaj boljšega. –Ljubica, sedi v avto.
Ne skrbita zanj!
Ruth.
Kaj naj bi naredil?
Se boril za skrbništvo.
Proti polbratu v malem mestu v Severni Karolini?
Nobene možnosti ne bi imela!
In kdo ve, kaj bi naredili Danielu.
Bili bi družina.
Midva sva družina.
Ruth, ti si moja družina.
Tudi sam sem si želel otrok.
Nikoli več nisva videla Daniela.
Mojbog.
Sranje.
Luke Collins se skuša ovesti.
Bika spravljajo stran, v drugo smer.
Mislim, da bo v redu. Skuša vstati. Vstal je!
Dal mu bom nekaj, da se bo bolje počutil.
92 točk!
264 na treh bikih! Luke Collins je vaš zmagovalec.
Enkraten je. –Številka 9 na svetovni lestvici.
Si v redu, Luke?
V redu sem.
Lepo se imej v New Yorku. –Bom.
Očarala si Adrienne in očarala boš tudi njen tim. –Prav. Grem.
To si si vedno želela. –Vem. –Se vidiva v ponedeljek.
Živjo. Ravno proti taksiju grem. –Sophia, Luiz je.
Živjo, Luiz. –Luku se je nekaj zgodilo.
Vam lahko pomagam? –Želim videti fanta, Luka Collinsa.
Pripeljali so ga z rešilcem. Moram ga videti.
Oprostite. Obiski so dovoljeni le sorodnikom.
V redu. Mi lahko vsaj poveste, kako je z njim?
Stanje je stabilno. Mora le še opraviti magnetno resonanco.
Utrpel je hud padec. Sedite. Preverila bom pri zdravniku.
Obvestila vas bom.
Hvala.
Imate vrtoglavico? Občutek slabosti?
Želim, da preko noči ostanete na opazovanju.
Ljubica, kaj počneš tu? –Prišla sem takoj, ko sem slišala.
Mar ne bi morala biti v New Yorku? –Ne. Tu moram biti.
Hvala bogu, da si v redu. –V redu sem.
Lahko ste srečni, da ste živi.
Kaj? –Samo malo se mi vrti v glavi.
Luke, ne podcenjujte resnosti situacije.
Če vam je mar za prijatelja, mu morate dopovedati,
da je konec z jahanjem.
O čem govori?
Utrujen sem, prav? Lahko o tem govoriva jutri?
Ga. Francis, resnično mi je žal za vse to.
Razumem. Glede na okoliščine boš spoznala tim ob koncu tedna.
In upam, da bo z Lukom vse v redu. –Tudi jaz upam.
Ne vem, kdaj bom lahko prišla v New York.
Resno?
Čakaj. Menda si nisi premislila glede stažiranja?
Sophia, pred tabo je lepa prihodnost,
toda sama se moraš odločiti, kaj pravzaprav hočeš.
Vem.
Kvalifikant svetovnega finala iz Walkertowna, Luke Collins!
Pripravljen je za akcijo!
Gremo!
Luke Collins je sedaj v sredini!
Pravkar je …
Z dvojno salto je pristal v umazaniji.
Umaknite ga od tam!
Brez dvoma je utrpel poguben udarec
bika, ki je na tekmovanju najhujši.
Prihaja naša zdravniška ekipa, ki bo poskrbela za mladeniča.
Kaj reči v teh strašljivih trenutkih?
Težavnostno stopnjo je tu nemogoče izračunati.
Uradni čas je 4.7 sekunde.
Zdravniška ekipa pravkar skrbi zanj.
Dovolj je do tu. Ne, v redu je. Hvala.
Hvala. –Malenkost.
Naj nesem torbo. –Ne, jaz jo bom.
Hvala.
Luke.
Resnično mi je žal.
Vem, kako težko se je odpovedati nečemu, za kar živiš.
Se hecaš, kajne? –Sophia …
Slišal si zdravnike. –Zdravniki ne vedo vsega.
Si nor? Na YouTubu sem videla, kaj se ti je zgodilo.
10 dni si bil v komi.
Rekel sem ti, da se lahko zgodi vsakemu jahaču. Lahko umreš.
To je sranje! Pri tebi je drugače!
Moraš prenehati! Moraš! –Ne morem!
Ne morem biti z nekom, ki se odpravi od doma
in ne vem, če ga bom še kdaj videla. –To je tvoja izbira.
Ja, izbrala sem tebe! Izbrala sem tebe, ne New York!
Namesto stažiranja. Izbrala sem te vsemu navkljub.
Nisem te prosil, da spremeniš življenje. Jaz svojega ne bom.
To je to, kar delam.
To je vse kar znam.
To je moje življenje.
Mislila sem, da je to najino življenje.
Ne morem gledati, kako ga uničuješ.
Pozdravljena. –Kar gor. –Hvala.
Kako je bilo …
Kako je bilo v New Yorku?
Nisem prišla do tja.
In prekinila sem z Lukom.
Res mi je žal. Pridi. Pridi.
Kako lahko pomagam?
Govoriva o čem drugem.
Kaj se je zgodilo po borbi za Daniela?
Si prepričana, da ne želiš govoriti o sebi in Luku?
Ja, prepričana sem.
Strašljivo je,
kako ljudje, s katerimi si si najbližje, lahko hitro postanejo
popolni tujci.
Ne morem več.
Zmešalo se mi bo.
Vem, da ni tvoja krivda.
Oditi moram.
Nikar, prosim! –Moram ti nekaj povedati. Moram.
Zaljubil sem se vate v trenutku, ko sem te videl.
Bila si čudovito, najlepše dekle, ki sem jo srečal. Nekako …
Ne vem kako, toda ti si izbrala mene.
To, kako sem te ljubil takrat,
ni nič v primerjavi s tem, kako te sedaj ljubim.
Ljubim te z vsem svojim bitjem. Moraš oditi.
Tako zelo te ljubim in želim samo, da bi bila srečna.
Čeprav me ta sreča ne vključuje več.
Ljubezen zahteva žrtvovanje.
Vedno.
Od takrat naprej, Sophia, ni bila vedno le sreča,
vendar skoraj.
Raje sva se osredotočila na lepe stvari, ki sva jih imela,
kot da bi obžalovala tisto, česar nisva imela.
Za vsako obletnico sva se peljala v Black Mountain.
Še vedno sem Ruth pisal pisma, čeprav sem jo vsak dan videl.
Ruthie.
Ruth.
Toliko čudovitih let.
Seveda, niti približno dovolj.
Slike, ki sva jih z Ruth zbirala,
so me samo spominjale na to, kaj sem izgubil.
Zato sem jih zapakiral.
Vam lahko kako pomagam? –Sem Andrea McDonald.
Menda ste poznali mojega moža, Daniela McDonalda?
Nekega jutra se je zgrudil v učilnici pred poukom.
Možganska anevrizma. Bilo je pred 6 leti.
Moje sožalje. –Hvala.
Je bil učitelj? –Profesor.
Fizika in astronomija na univerzi v Londonu. –Astronomija.
Pred nekaj leti sem se vrnila v Ameriko.
Ko sem v časopisu videla osmrtnico za vašo ženo,
sem vedela, da vam moram to prinesti.
Veliko mu je pomenila.
Ruth Levinson, učiteljica, ki mi je rekla, da lahko postanem karkoli.
Za Luka si naredila, kar si mogla, Sophia.
Žrtvovala si se.
Rada se družim z vami.
Zelo si me osrečila.
Kaj delaš tako pozno?
Zmagal sem. Sedaj sem peti na svetu.
Se me boš zdaj lotila? –Ne.
Napake, ki jih delaš, so tvoje. –Napake? Jezus, mama!
Vse to tveganje. Ne vem zaradi česa.
Skušam le obdržati ranč v družini. Za tebe.
Zame? –Ja. –To nima veze z menoj.
Kje boš živela? Če nimava doma, kam boš šla?
Resnično misliš, da mi je mar za to?
To delaš zase.
Osem sekund.
Samo za to gre.
S tem dekletom bi bil lahko skupaj do konca življenja.
Sophia Danko? –Ja. Jaz sem.
Pišem se Howie Sanders. Sem odvetnik Ire Levinsonona.
Skušal sem vas najti.
Kaj je? Je v redu z njim?
Oprostite, gdč. Danko.
Sinoči je umrl.
Gdč. Danko? Ste v redu? –Ja.
Umetniška zbirka g. Levinsona bo naslednji teden na dražbi.
Gre za privatno dražbo. Samo za ljudi z vabilom.
Ira je prosil, da se je udeležite.
Seveda.
Vem, da je zelo na hitro.
Toda pomembno je, da veste, kako zelo vas je imel rad.
Tudi jaz sem ga imela zelo rada.
Poslal vam bom vse potrebne informacije.
Lepo, da sem končno govoril z vami.
Hvala.
Nocoj bomo videli najboljše jahače bikov na svetu.
Asi.
Gospod Collins, z žalostjo sporočam, da je Ira Levinson umrl.
Prosil je, da se udeležite dražbe.
To je neponovljivo tekmovanje!
Spoznajte 15 najboljših!
Vodi jih prvi na lestvici, iz Oklahome,
Jared Middleton!
Kakšna borba bo to med njim
in človekom iz Severne Karoline,
Lukom Collinsom!
To bo epski boj med njima za naslov najboljšega!
Toda ne zanemarimo ostalih tekmovalcev!
Krenili bomo na vrh kletke morskih psov
za naš šampionski žreb.
Ryan Dirteater, dobil si Smackdowna. Kmalu se vidimo.
Sedaj k Billyu Robinsonu, talentu iz Virginije.
Billy, poglejmo s katerim bikom se boš soočil.
Dobil si Bushwackerja! Čestitke!
In sedaj navijaški favorit iz Severne Karoline, Luke Collins!
Luke, v tem pokalu je tvoja usoda.
Čas je, da izvlečeš svojega bika za to prvenstvo.
Da vidimo, kateri bo to.
Luke, dobil si najhujšega kandidata
za letošnje prvenstvo, Ranga!
Dobro, Nashville. Veste o kom govorim.
Z 99 zaporednimi izločitvami se ozira po stotici.
Najvišje na svetovni lestvici!
Dela najtežje v tem športu
in to je vzpenjajoči povratek.
Da, toda Luke Collins je ves v ognju!
Imaš ga! Nadaljuj!
To! To!
Pravkar smo videli, kako je David pogubil Goljata!
Luke, prišel si do 8. mesta na lestvici.
To je bilo peklensko jahanje!
Luke, morava se pogovoriti o poslu. Luke? Luke, kam greš?
Levinsonova zbirka je največja in najdragocenejša osebna zbirka.
Ne gre le za dela iz šole Black Mountain, pač pa iz celega sveta.
Gledamo sodobne moderne umetnike
kot so Andy Warhol, Pat Passlof in Willem de Kooning.
To so enkratne umetnine
in neverjetno različne, kot že sami veste.
Še nikoli niso bile videne na enem mestu.
Hvala, dame in gospodje, da ste prišli na to neverjetno dražbo.
Prosim vas, da sedete.
Vem, da že vsi nestrpno pričakujete začetek.
Preden začnemo, še osebno sporočilo.
Dobrodošli. Sem Howard Sanders.
Bil sem odvetnik Ruth in Ire Levinsona več kot 25 let.
Irova oporoka je zelo precizna
glede današnjega postopka.
Naj pričnem z branjem pisma, ki ga je napisal za to priliko.
"Ime mi je Ira Levinson."
"Sem običajen človek, ki se je zaljubil v posebno žensko."
"V tej sobi boste videli čudovita in neprecenljiva umetniška dela."
"Ruth je imela neverjetno oko za talente,"
"jaz pa sem imel oči le zanjo".
"Zame radost zbiranja ni bila sama umetnost,"
"pač pa oseba, s katero sem zbiral. Ljubljena Ruth."
Sreča, ki so ji jo prinašale te slike, je bila neizmerna.
In delitev te sreče je bil moj velik življenjski privilegij.
Slavila sva, dosegala sva. Zdržala sva, delala kompromise.
Predvsem pa sva se ljubila.
Resnična umetnina je bila najdaljša pot, ki sva jo delila.
To se imenuje življenje.
Tukaj ni slike, ki bi jo menjal za utrip srca,
samo da bi slišal njen glas.
Ali videl njen nasmeh.
Samo še enkrat. Podpisani Ira Levinson.
Hvala vsem, da ste prišli.
Hvala, g. Sanders.
Prva slika, ki je označena na strani 34 vašega kataloga
Ruthin portret,
je delo ameriškega avtorja Daniela McDonalda, 1954–2001.
Slika je približno iz leta 1963.
Dražbo pričenjamo s 1.000 dolarji za Ruthin portret. Slišim 1,000 dolarjev?
Kdo ponuja 1,000 dolarjev?
Kaj pa 800? Ponuja kdo 800?
Samo 800 dolarjev, ljudje.
600 dolarjev. Slišim 600?
Kdo da 600 za Ruthin portret, prvo nocojšnjo umetnino?
600. –Imam ponudbo 600 dolarjev. Imam 600.
Prvič.
Imam 600. Drugič.
Pošteno opozorilo. Prodano mladeniču za 600 dolarjev.
Dame in gospodje, naredili bomo kratek premor.
Med tem si lahko pogledate naslednji predmet,
ki bo Jackson Pollock. Najdete ga na strani 124.
Kaj počneš tukaj?
Ira me je povabil.
Zaključil sem z jahanjem bikov, Sophia.
Konec je.
Danes sem izžrebal Ranga.
Pomislil sem, če lahko jaham tega pizduna
in pridem do 8 sekund, imam vse, kar sem si želel.
Uspel sem. Jahal sem ga.
Torej si najboljši. –Ne, niti približno.
Ves ta čas sem mislil nate.
Spoznal sem, kako si želim, da bi stala pred mano.
Zakaj si kupil sliko?
Ira.
Oprostite, gospod. Potrebujemo vas v drugi sobi.
Gospod? –Ne sedaj.
Gospod? –Ne, sedaj. –G. Sanders vas želi.
Tišina! Tišina, prosim! Kako se pišeš, sine?
Luke Collins.
In ravnokar si zaključil nakup Ruthinega portreta?
Ja. –G. Collins, imam določbo
v oporoki Ire Levinsona, ki jo moram prebrati.
"Ruthin portret morda ni najvrednejša slika v zbirki,"
"a mi je bila najdragocenejša, ker me je spominjala na ljubljeno Ruth."
"Tako so pogoji moje oporoke zelo enostavni."
"Tisti, ki bo kupil ta portret, bo dobil celotno zbirko."
Dame in gospodje, dražba je zaključena.
Kaj? –To je vredno milijone. Milijone dolarjev.
Koliko želite za Warhola? –Kaj boste z Jacksonom Pollocksom?
Imam stranko, ki želi kupiti oba Picassa.
Takoj vam lahko napišem ček.
Oprostite.
Naj ugibam, verjetno se vam od vsega tega vrti v glavi.
Ja. Dobro ugibate.
Ko boste prizemljeni, me pokličite.
Postali ste zelo bogat človek.
Živjo.
Kako je bilo v muzeju? –Super.
Kako je bilo na ranču? –Super.
"Najdražja Ruth"
Ko fant iz Severne Karoline od daleč vidi čudovito dekle,
mora narediti vse, da bi jo osvojil.
In če to stori, bo njegovo življenje portret sreče.
Kaj? –Pridi!
Kam greš? –Pridi!
Kje si se tako dolgo obiral?
Prevod: JP