УСМИВКИ ОТ ЕДНА ЛЯТНА НОЩ
Една романтична комедия от ИНГМАР БЕРГМАН
С участието на
УЛА ЯКОБСОН ЕВА ДАЛБЕК
ХАРИЕТ АНДЕРШОН МАРГИТ КАРЛКВИСТ
ГУНАР БЬОРНСТРАНД ЯРЛ КУЛЕ
АКЕ ФРИДЕЛ БЬОРН БЕЛФЕНСТАМ
НАЙМА ВИФСТРАНД БИБИ АНДЕРШОН
и др.
Вашите билети за театър, г-не. - Благодаря.
16 ч. е. - Добре.
Г-ца Армфелд ще участва в представлението.
Г-ца Армфелд? Не знаех това.
Г-ца Армфелд, знаменитата актриса.
Да, знам.
Какво каза той, когато му спомена за Дезире Армфелд?
Изчерви се и потрепна.
Потрепнал ли? - Много забележимо дори.
Довиждане, господа. - Довиждане, адвокат Егерман.
Излезте на слънце, господа. Лято е.
"Излезте на слънце, господа."
Сега ще отиде направо вкъщи, при младата си жена.
Та синчето от бившия му брак да не разрови татковата градинка.
Вярно ли е, че Дезире Армфелд е била негова любовница?
Две години, след смъртта на първата му съпруга. После тя го изрита.
Дезире с леко поведение ли е? - Би могло да се каже.
Но освен това, тя е актриса.
Е, това обяснява всичко.
АДВОКАТСКА КАНТОРА "ЕГЕРМАН"
Адолф, адвокат Егерман е тук.
Ще дойде след малко.
Всеки момент.
Добър ден, адвокат Егерман?
Трябва да ви кажа, адвокат Егерман, че снимките на младата ви съпруга
са най-прекрасните портрети, заснети някога в това студио.
Изключително художествено постижение. - Субектът...
Субектът винаги е от първостепенно значение.
Да. Ане Егерман е красива.
Съпругата ми тук ли е? - Да, г-н Егерман. Чака ви на чай.
Попита няколко пъти за вас, г-не. - Малко закъснях.
Времето е прекрасно. - Да, лятото дойде.
Макар че аз предпочитам есента.
Ранната есен, имам предвид.
На колко си години, Петра? - На 18, г-не.
Приятна възраст. - Така ли мислите, г-не?
Синът ми в къщи ли е? - Той чете на госпожата.
"Целомъдрието е оръжието на добродетелния човек,
и макар да бъде изкушен, той не би се поддал.
Впрочем, относно това Мартин Лутер казва:
"Ние не можем да забраним на птиците да летят над главата ни,
но можем да не им позволим да кацнат и да гнездят на главата ни."
Здравейте, деца. Здравей, г-н Егерман.
Прости ми, че закъснях за чая, но виждам, че си имаш компания.
Здравей, синко.
Как се справи на изпита? Глупав въпрос. Несъмнено, блестящо.
Професорът е похвалил Хенрик.
Казал, че било хубаво да види един богослов, който не е глупак.
И все пак, трябваше ли да постъпи в църквата?
Не бъди лош, Фредрик. - Не съм казал нищо.
Я... Виж ти! Колко забавно! Довечера ще ходим на театър!
Какво да облека? Намерил си време да отидем! Колко забавно!
Какво да облека? Представи си...
Най-сетне намери време да заведеш твоята малка Ане на театър.
Хенрик, виж! Билети за театър! - Би ли предпочела да отидеш с Хенрик?
Кога да отида с теб, след като винаги си толкова зает?
Какво да облека?
Синята, с перата? Или жълтата?
Комедия ли е?
Знам.
Бялата. Бялата върви и за смях, и за сълзи.
Колко неразумно от моя страна, да купя само два билета.
Но предполагам, че комедията е твърде светска за един Божи човек.
Може би.
Ане, скъпа? - Да?
За да се насладим на представлението по-добре, нека първо да подремнем.
Ще ни простиш ли, че ще те оставим? Ще се видим за вечеря.
Спри да ходиш така. - Как, г-не?
Просто казах: "Спри да ходиш така". - И как?
Олюляваш бедрата си, Петра. - Аз ли?
Наистина!
Колко странно.
Дезире...
толкова копнеех за теб.
Дезире...
Моля, разкажете ми за графинята.
Никога не съм я срещала, виждала съм я само отдалеч.
Напълно разбирам интереса ви, мадам дьо Вилморак.
Ще дам най-доброто от себе си, за да ви опиша графинята,
макар че е твърде завоалирана от мистериозни противоречия,
за да бъде описана за няколко минути.
Нейната власт над мъжете се смята за едно от необикновените й качества.
Графиня Селимиен дьо Франс де ла Тур дьо Казас.
Коя играе графинята? - Г-ца Армфелд, предполагам.
Дезире ли се казва? - Да, разбира се.
Може ли лорнета?
Тя защо гледа към нас? - Не мисля, че гледа към нас.
Погледна към нас и се усмихна. Защо?
От благодарност за аплодисментите.
Тя е изключително красива. - Това е просто от грима.
Как може да си сигурен? Виждал ли си я в живота?
Всички знаем, че всеки мъж има свое собствено достойнство.
Ние, жените, имаме правото да трупаме многобройни грехове
пред съпрузи, любовници и синове,
с изключение на един: да накърним достойнството им.
Ако го направим, значи сме глупави и трябва да си понесем последиците.
Напротив, ние трябва да направим достойнството на мъжа наш съюзник,
да бъдем мили към него, да го утешаваме, да му говорим нежно
и да се отнасяме към него така, както към нашата скъпа играчка.
Само тогава можем да имаме един мъж в ръцете си, в краката си,
или където и да е другаде, когато си поискаме.
Смятате ли, че това може да се съчетае с една истинска, искрена любов, мадам?
Не забравяйте, мадам, че любовта е едно вечно жонглиране с три топки,
и техните имена са: сърце, думи и слабини.
Колко лесно се жонглира с тези три топки,
и колко лесно може да се изпусне някоя от тях.
Побиват ме тръпки от това неблагоприличие!
Искам да се прибера вкъщи.
Уверявам ви, че неблагоприличието на нейна светлост е високоморално,
и влиянието й върху мъжете значително ги облагородява,
независимо от тяхната репутация.
Защо... пиесата вече свърши ли?
Госпожата не се чувства добре. Помогни й да си легне, Петра.
Разбира се, г-не.
За твое здраве, синко.
Не знаех, че свиренето на китара е част от обучението на един духовник.
Виното е хубаво. Имаш добър вкус.
Радвам се да отпразнуваме твоя изпит.
Аз съм ужасно нещастен. - Да, разбира се.
Ти си саркастичен. - И защо трябва да си нещастен?
Ти си млад, луната сияе навън, преминал си успешно изпита,
имаш шампанско и момиче, което определено е... привлекателно.
И въпреки това си недоволен. Големи очаквания имат младите.
Аз не я обичам. - Толкова по-добре.
Не съгрешихме, но въпреки това всичко беше...
Когато паднеш от седлото, трябва веднага да го яхнеш пак.
Както е при ездата, така е и в любовта.
Това е отвратително! - Защо объркваш нещата, момчето ми?
Еротиката е играчка, както за младите, така и за възрастните. Любовта е...
Значи един младеж не може да обича? - О, да!
Един младеж винаги обича... себе си.
Любов към самия него, и любов към самата любов.
Но един зрял мъж като теб знае всичко за любовта, нали?
Така мисля. - Това сигурно е прекрасно.
Ужасно е, сине мой, и много трудно за овладяване.
Искрен ли си в момента, татко?
Петра беше толкова мила.
Тя каза: "Следващият път ще е по-добре." - и се разсмя.
Какво каза? О, да, разбира се!
Първият път винаги е един жалък фарс!
За щастие, жените не вземат това толкова сериозно, колкото ние.
Инак човечеството щеше да изчезне. - Ти се шегуваш с всичко.
Ти също ще го направиш, когато осъзнаеш собствената си безразсъдност
и тривиалността на илюзиите ти.
Госпожата желае да ви каже лека нощ, г-не.
Ще отида, Петра.
Ти си добро момиче, Петра. Смятам да ти повиша заплатата.
Би ли могъл да бъдеш ревнив? - Ревнив?
Ако Хенрик започне да ме ухажва, или ми хрумне да флиртувам с него?
Просто го давам като пример.
Ти и твоите хрумки. - Би ли ме ревнувал? Отговори ми.
Не мога да отговарям, когато не съм седнал.
Да, предполагам, че бих ревнувал.
Защото двамата сте толкова млади, а аз съм стар,
и защото съм привързан и към двама ви. - Ти си ужасно стар.
Защо се омъжи за мен? Може ли да ми отговориш на това?
Това някакъв кръстосан разпит ли е? - Смяташ ли, че бях привлекателна?
Ами, да. Страшно много.
За разлика от другите жени? - Това също.
Аз бях само на 16.
Е, да... това също.
Бях винаги весела домакиня.
И ти ме развеселяваше.
И вълкът си помислил:
"Какъв ли е вкусът на едно младо момиче?"
Така ли мислиш?
Признай, вълкът е имал порочни мисли. - Да, може би е имал, понякога.
После вълкът се е разочаровал. - Защо да се е разочаровал?
Ти беше толкова самотен и тъжен онова лято.
Чувствах се толкова ужасно, съжалявах те.
И после се сгодихме.
Аз бях тази, която предложи да го направим. Забрави ли?
Възрастните започват да забравят с годините.
Сега искам да спя.
Един ден ще бъда истинска твоя жена, и ще си имаме дете.
Да, разбира се.
Трябва да бъдеш търпелив към мен.
Лека нощ.
Пиесата не беше много забавна.
Ние не видяхме много от нея.
На колко години е тази Армфелд?
Не знам със сигурност.
Петдесет, без съмнение. - О, не мисля така.
Старичка е във всеки случай.
Лека нощ. - Лека нощ.
"Добродетелта е постоянна,
защото промени ли се, тя престава да бъде добродетел.
Нито пък е добродетелен наскоро посветеният на добродетелта.
Добродетелта е диаметрална противоположност
не само на циничния акт,
но най-много и най-вече на непристойната мисъл или желание.
Целомъдрието е оръжието на добродетелния човек,
и макар да бъде изкушен, той не би се поддал.
Впрочем, относно това Мартин Лут..."
Ти не ме слушаш. - Слушам, но нищо не разбирам.
Умът ти е някъде другаде! - Не там, където си мислиш.
Мислех си за баща ти. - Той е един стар циник!
Аз пък мисля, че е мил. Когато те погледне с неговия закачлив поглед,
усещаш как целият изтръпваш.
Ти си една развратна и похотлива жена!
Жалко, че от една страна си мил, а от друга толкова объркан.
Какво искаш да кажеш с това? - Нищо.
Мил си като малка кукла, г-н Хенрик.
Здравей, Мала. - Боже, помилуй ме!
Г-це Глад! Би ли била така любезна да изпереш якичката ми?
Къде сте, г-н Алмрот?
Фредрик!
Стар козел, грубиян, дългоноса камила! Имаш вид на необикновен човек.
Благодаря за комплимента. - Копнее ли твоят голям гръден мускул?
Сърцето, както го наричат простосмъртните.
Не за това съм дошъл. - Не...
То винаги е било най-възвишената ти част, която те води към Дезире.
Това е забавно, но днес, докато дремехме с жена ми, те сънувах в...
Както и да е, сънувах те.
И изведнъж се усетих, че шептя името ти, докато галех жена си.
За щастие, Ане не обърна внимание. - Колко трогателно.
"Тя продължаваше да живее в неговите сънища..."
Ти си зряла, което означава, че вече си възрастна.
Възрастна! Какво искаш да кажеш? През последните 3 години бях на 29,
което е нищо за жена на моята възраст. - Младата ми жена смята, че си на 50.
Какво ще кажеш за това? - Каква малка крава!
Фредрик, това означава, че тя знае. - Какво?
Онова, което си говорил за мен в съня си.
Ще помисля за това, тя наистина изглеждаше разстроена.
Плачеше и задаваше странни въпроси. Ане не е глупава.
Не би могла да бъде, щом се е решила да се омъжи за теб.
Ще ти кажа нещо, но обещай да не се смееш.
Седни там, докато си сваля роклята.
Можеш да се смееш, ако искаш.
Женени сме от две години, а аз не съм...
Накратко, все още не съм я докоснал.
Краят на света наближава!
Старият вълк се е превърнал в кротък пастир.
Тя се страхува от мен, и аз разбирам защо.
Искам тя да узрее непокътната.
Искам да идва при мен без страх. По своя собствена воля,
не по задължение, или насила. - Предполагам, че я обичаш.
Силно казано. Но ако някога съм обичал някого, това е тя.
Фредрик Егерман влюбен - не мога да повярвам на това.
Човек неочаквано променя представите си с годините. Като тези...
за нежност, внимание и любов.
Тя е забележително момиче,
което те е накарало да страдаш от нещо много по-различно от зъбобол.
Щом се прибера вкъщи, тя тича да ме посрещне, щастлива, че съм се върнал.
Тя е своенравна като разглезено дете.
Сприхава е и силно се сърди.
Тя е толкова жизнена, че къщата ми се разклаща и стените се напукват.
Тя е нежна и любяща.
Харесва й, когато пуша лула. Тя ме обича...
сякаш съм неин баща.
Мили Боже. Аз съм възрастен човек.
Козелът твърде често се надига и блъска главата си.
После започва да съжалява и да се ядосва, че не това е планирал.
Какво искаш от мен?
Искам да ми кажеш, дали Ане е безнадежден случай.
Или обратното. Или каквото и да е. - Как бих могла? Аз не я познавам.
Трябва да ми помогнеш, Дезире. Заради доброто ни старо приятелство.
И това ли е единствената причина?
Като оставим прекрасните ни тайни срещи, ти си единственият ми приятел.
Единственият човек, на когото мога да разкрия цялата си грозна голота.
И какво ще получа в замяна?
Имам малък син - вземи го. - Засрами се.
Един кон, чистокръвен жребец? - Не е достатъчно.
Една перлена огърлица? - Имам достатъчно вече.
Ще бъдеш възнаградена в рая.
Не, Фредрик Егерман! Искам възнаграждение в този живот.
Извини ме, трябва да се изкъпя. - Разбира се.
Трябва ли да напусна стаята? - Не бъди глупав.
Все още кървя. - Фредрик?
Да? - Ела тук.
Още ли съм красива, колкото бях? Дали годините са ме променили?
Бъди честен. - Красива си точно толкова,
колкото и желана. Годините са дали на тялото ти такова съвършенство,
което липсва на самото съвършенство. Таз съблазън не би се намерила в него.
Представлението свърши. Иди да седнеш на дивана.
Ще престанеш ли да се правиш на глупачка, докато те обличам?
Не... ти си ми сърдита, Мала. - Мала не е сърдита. Просто й се спи.
Ако не беше ти, Мала, щях да съм тръстика, поклащаща се от вятъра.
Ти и сега се поклащаш като обрулена тръстика.
Този джентълмен красив ли е, заслужава ли внимание?
Познавам г-н Фредрик Егерман. Той е безгрижен, колкото другите.
Безгрижен, колкото другите. - Г-це Дезире, времето си тече.
Преди да го разбереш, някой ден ще се окажеш на грешния бряг.
Значи ще погубя младостта си с неподходящия мъж?
Има време и за веселбата, и за бремето.
Никой не би искал да издраска лустрото си.
Къде ми е червената рокля?
На забава ли ще ходиш? - Да. На забава.
Ще изляза с Фредрик Егерман.
Ще съживим старите спомени.
Поканен си официално на чаша вино.
Прогони ти всяко огорчение, изпитание или премеждие.
Тук сега единствено витае любов и радост, то се знае.
Нека всички да се веселят навред. Наслада е единственият ни обет.
За да се обичат двамина, не се нуждаят от причина.
Ако никога не сме обичали,
о... да живеем бихме ли могли?
Внимавай да не цопнеш в локвата, Фредрик.
Казвах ти, Фредрик... виж колко си красив сега!
Сложи си нощната шапчица. - Възразявам да...
Може да настинеш, така че сложи си нощната шапчица.
Как би могла една жена да обича един мъж? Можеш ли да ми кажеш това?
Мнението на една жена, рядко се основава на естетиката.
А светлината винаги може да се загаси.
На кого са тези дрехи? - На един мъж.
Това е твърде... - Би било по-лошо, ако беше гол.
Ами ако той се появи? - Той е на маневри.
Наистина, военен ли е? - Какво лошо има в това?
Под униформите си, те са като другите мъже.
Да не би да е драгун?
Той е много красив мъж.
Кой беше това?
Това беше Фредрик. - Фредрик?
Да, Фредрик. - Фредрик!
Какво странно видя?
Нали аз... Искам да кажа, нали ти... Това... Със сигурност не може да бъде.
Вижте го само Фредрик Егерман.
Пребледня като платно,
но същевременно малко поласкан, трогнат и изключително сантиментален.
"Моя скъпа Дезире, сама и смело си се трудила през всичките тези години,
жертвайки всичко за този плод на нашата любов."
Просто отговори на въпроса ми!
Детето е мое, на никой друг.
Той се казва Фредрик!
На Фридрих Велики, краля на Прусия.
Дезире!
Хайде, заспивай сега.
Не обръщайте внимание на думите, които казва този глупав човек.
Никога не бих имала дете от теб. - Ти не си способна да имаш дете.
Изпий си горещия пунш и си тръгвай!
Пожелавам ви приятна и незабравима вечер.
Може ли да кажа нещо?
Ти си все същият. Напълно сериозен, когато си загрижен за себе си,
цинични и глупав, когато става дума за другите.
Може ли да кажа нещо? - Не! Това е исторически момент:
най-после усети някакъв трепет от чувства над пъпа си!
Аз също имам чувства! - Успокой се сега.
Аз съм напълно спокойна. Какво да направя, темпераментна съм?
Може ли да кажа нещо? - Не, не може!
Дългонос павиан, ще ми се само веднъж
така да се разбие сърцето ти, че дъх да не ти остане!
Достатъчно страдах.
Страдал! И от какво? От тесни галоши?
Адвокатът Фредрик Егерман, чиято глава е толкова подредена,
колкото и бюрото му. - Искам да говоря!
Не, сега аз говоря! И ще говоря, дори и да нямам какво да кажа!
Ти така ме вбеси, че изтървах мисълта си!
Какво искаше да кажеш? - Забравих.
Може ли да си легна сега? - Разбира се, скъпа Мала.
Искаш ли захар? - Не, благодаря.
Прости ми за моето лекомислие.
Ти също знаеш какво е самота, макар да имаш жена и син.
Понякога дома ми изглежда като някаква детска градина за влюбени.
Колко подходящо сравнение. - Най-малкото, и двамата бяхме зрели.
Знаехме какво правим. - Били сме зрели, знаели сме?
Особено, когато скъса с мен, нали? - Ти скъса с мен, не аз.
Какво имаше да ми предложиш? Сигурност? Бъдеще?
Беше ли изобщо влюбен в мен?
Бях приятна партньорка и красива вещ, която показваше на приятелите си.
Възнамеряваше ли да се ожениш за мен? - Аз... Жена ми току-що беше починала.
Не увъртай около въпроса. Щеше ли да се омъжиш за мен?
Може би не точно тогава. - Виждаш ли?
Освен това, се забавляваше с десетки други жени.
Но ти беше главната.
Само мисълта за това, как се отнасяше с мен, ме вбесява!
Ти беше един негодник, Фредрик Егерман!
Защо си толкова сърдита? Защо ме хокаш и обиждаш така?
Ти си злопаметен. - Аз ли съм злопаметен?
Кой разрови миналото? - Какво общо имам с това,
че обичаш малката си женичка и не можеш да се справиш с нея?
Какво общо имам с това, че сърцето ти е наранено?
Нека да кърви, за да почувстваш какво е болка.
Мислех, че сме приятели.
Но сега виждам, че съм грешил, проклинам се, че бях откровен с теб!
Как бихме могли да бъдем приятели? Ти никога не си имал друг приятел,
освен себе си. - Също като теб, в дадения случай!
Имам театъра, драги господине.
Театърът е моят живот, а и притежавам талант.
Не се нуждая от помощта на никого, освен за пристягането на корсета.
Тогава да си кажем лека нощ.
Сънищата ми ще бъдат строго моногамни в бъдеще.
Ще бъда много благодарна,
да не участвам във всичките ти низки фантазии, драги господине.
Освен това, не се справи много добре, с ролята на графинята.
Ролята би трябвало да изиграе някоя по-млада актриса от трупата ви.
Но ти все още си име, г-це Армфелд.
Внимавай, Фредрик Егерман,
някой по-млад член от семейството ти да не поеме ролята ти на съпруг.
Кой е това? - Боя се, че е Малколм.
Имаш предвид драгуна? - Ще помоля Мала да отвори вратата.
Мала? - Забранявам ти да му отваряш.
Страх ли те е? - Дезире.
Един джентълмен не се среща със своя съперник без панталоните си.
Мала, би ли отговорила вратата?
Ти се забавляваш с това, нали?
Трябва да те предупредя: Малколм е много ревнив мъж.
Въоръжен ли е?
Вероятно би могъл да те убие и с голи ръце, стига да го поиска.
Може би трябва да се скрия. - Не сме на сцената, скъпи Фредрик.
Въпреки всичко, това е един проклет фарс!
Моля да ме извините, че съм толкова прашен.
Моят верен кон Румел падна точно пред града.
Един скромен букет, който успях да набера от съседната градина.
Колко мило, скъпи Карл-Магнус. Цветята са прекрасни.
Колко време ще останеш? - Имам отпуск за 20 часа.
Три часа до тук, девет с теб, пет с жена ми и три, за да се върна.
Би ли имала нещо против, ако заменя униформата с халата си?
Боя се, че той е зает. - Виждам това.
Но си помислих, че би могъл бързо да бъде свободен.
Позволете ми да ви запозная.
Това е адвокат Егерман. Граф Малколм.
Особено ми е приятно.
Адвокат Егерман падна в локвата пред врата.
Надявам се, че не сте се наранили.
Отървах се без драскотина. - Радвам се за вас.
Вашето посещение в този час има ли официален характер?
Ние сме стари приятели.
Виждам, че нощницата ми вече е оползотворена.
Надявам се, че ви стои добре? Не е малка, нито твърде голяма?
Съвсем добре ми е, благодаря. Нито е малка... нито твърде голяма.
Мисля, че трябва да видя, дали дрехите ти са сухи, Фредрик. Не мислиш ли?
Г-ца Армфелд е моя любовница от шест месеца.
Аз съм изключително ревнив мъж,
черта, от която други мъже се срамуват и считат за недостатък.
Аз не се срамувам. Откровен съм.
Открито признавам, че не понасям чипоноси кучета,
котки или така наречените "стари приятели".
Ясно ли се изразих? - По-ясно не би могло да бъде.
Харесвате ли дуелите? - Никога не съм опитвал.
Дуелирал съм се 18 пъти. С пистолет, рапира, сабя,
копие, лък, отрова, пушка. Бях раняван шест пъти.
Иначе казано, Фортуна ме закриляше, или онази "студена ярост",
която, според генерал Сомер, прави от войника победител.
Наистина съм впечатлен.
Виждате ли този нож за плодове?
Ще го хвърля през стаята.
Целта е снимката на старата дама. Лицето. Окото. Гледайте внимателно.
Трябва да изпълните това в някой цирк.
Вие сте адвокат, нали? - На вашите услуги.
Смятам, че хората от професията ви са общество от паразити.
Позволете да изразя възхищението си от войнишката ви откровеност.
Като стана дума за това, ще има ли война?
Защо трябва да има война? - Да, аз самият се чудя на това.
Не сте ли твърде нагъл? - Да, така е!
Как си прекарахте сами? - Аз страшно се забавлявах.
Дрехите ми изсъхнали ли са? - Все още не.
Щастлив съм да ви заема нощница си, за да се приберете вкъщи.
Добре ще е да приемеш това благородно предложение.
Бих искал да задържа халата, ако нямате нищо против.
Благодаря ви за добрината, но по-скоро ще облека мокрите си дрехи.
За съжаление, няма време за това, адвокат Егерман.
Късно е. Трябва да побързате.
Прави каквото ти казва.
Лека нощ. - Лека нощ.
Ето дрехите ви.
Г-ца Дезире ви изпраща най-добрите си пожелания и каза да не се сърдите.
Колко мило.
Намира кавгата с вас за възбуждаща. - Така ли е казала?
Съжалява, че е била прекъсната.
Прекъсната, в какъв смисъл? - Тя е очаквала да се помирите.
Какво е искала да каже с това?
Добро утро, мамо. - Какво се е случило?
Какво те води при старата ти майка в 7 часа сутринта.
Разделих се с граф Малколм.
Има някой друг? - Може би.
Познавам ли го? - Може би да.
По-добър ли е или по-лош? - Зависи от гледната точка.
Освен това, той все още не знае.
Погледни! Пасиансът излезе.
Винаги излиза, ако малко хитруваш. - Тук грешиш.
Пасиансът е единственото нещо в живота,
което изисква абсолютна честност. За какво говорихме?
За моя бъдещ съпруг. - Много интересна тема.
Поне за теб, скъпо момиче.
Защо скъса с графа?
Той ме заплаши с ръжена.
Колко неприлично от страна на един граф.
По всяка вероятност е имал причини.
За първи път аз наистина бях невинна.
Сигурно е било в началото на вечерта.
И ти какво направи?
Ударих го по главата с ръжена. - А сетне графът какво каза?
Решихме да се разделим приятелски. - Много мъдро. Приятелските отношения,
с един бивш любовник могат да бъдат само от полза.
За какво говорихме? - За онова, за което говорихме.
По мое време беше различно.
Веднъж, баща ти ме хвърли през прозореца.
Отворен ли беше? - Не, затворен.
Паднах върху един подполковник. По-късно той стана твой баща.
Ти каза, че баща ми те е хвърлил.
Казах, че той стана твой баща по-късно. Не ме ли слушаш?
Боже мой, толкова го обичах!
Кого?
Онзи, който ме хвърли през прозореца, разбира се.
Другият беше тъпак. Така и не можа да направи нищо забавно.
Защо не напишеш мемоари?
Скъпа моя дъще, получих това имение с обещанието да не пиша мемоари.
Искам да ми устроиш една забава.
Не помня да съм обещавала такова нещо.
Само този път, скъпа мамо, кажи "да".
Добре, донеси ми поканите.
Кои да поканим? Ако са актьори, ще трябва да се хранят в конюшнята.
Граф и графиня Малколм.
Адвоката Егерман, жена му и сина му Хенрик.
Разбирам. И какви са намеренията ти?
Идеята е да се направи едно добро дело.
Пази се от добри дела. Те костват твърде много.
И имат неприятен мирис.
Ти не знаеш колко добро ще бъде това дело.
Е, винаги е полезно да имаш адвокат под ръка.
Възхищавам се на твоята забележителна проницателност.
Наистина ли обичаш това магаре? - Кого имаш предвид?
А ти кого имаше предвид? - А, този ли? Да, обичам го.
Както винаги съм казвала: "Дезире, тревожиш ме!"
Имаш твърде силен характер. Взела си го от баща си.
От кой точно? Имам богат избор.
Какво беше това? - Ти не ме слушаш.
Никога не го правя.
Затова ли се радваш на толкова добро здраве?
Ако хората знаеха колко нездравословно е
да се обръща внимание на хорските приказки,
щяха да престанат да слушат, и биха се чувствали много по-добре.
Нещо важно ли обсъждахме? - Има ли нещо наистина важно за теб?
Хората ме уморяват. Но това не ми пречи да ги обичам.
Колко добре казано. - Да, добре казано, нали?
Бих могла да ги натъпча и окача в дълги редици, толкоз много бяха.
Свърши ли с поканите? - Да, главните букви станаха добре.
Благодаря. Ще ги взема.
Никой никога не може да защити едно човешко същество,
от каквото и да е страдание. Ето от какво най-много се уморява човек.
Къде е съпругът ми? - На игрището за кегелбан, графиньо.
Никлас! - Да, капитане.
Оседлай Семирамида за 9 ч.
Слушам, капитане.
Освен това, изпрати на г-ца Армфелд 50 червени рози, с някакво послание.
И 55 жълти рози на жена ми - без послание. Ясно ли е?
Слушам, капитане. - Действай.
Не си ли на маневри? - Кратка визита. Внимавай, зареден е.
Инспекция? - Може и така да се каже.
Пропуснах. - Дори не попадна до целта.
Твърде дълго се прицелваш. - Как е г-жа Армфелд?
Един джентълмен в нощница беше там.
Ти какво направи? - Изхвърлих адвоката.
В нощница? - В нощница.
Адвокат? - Егерман.
Този път беше по-добре. - Адвокат Егерман, самият той.
Днес хората нямат морал. - Бедната Ане.
Днес ли заминаваш? - В 9 ч.
Това е добре. - Удоволствието е изцяло мое.
Кога ще се върнеш?
Този уикенд сме поканени у старата г-жа Армфелд.
Семейство Егерман също ще бъде там. - Колко интересно.
Виж ти. Точно в целта.
Какво би казал, ако в замяна стрелям в теб?
Как ще прекара деня си жена ми? - Скучно, както обикновено.
Би могла да посетиш приятелката си Ане Егерман.
Вероятно, тя не знае за авантюрите на съпруга си.
Толкова ли си ревнив? - Жена ми може да ми изневери,
но ако някой докосне любовницата ми, се превръщам в тигър.
Хубав ден, прекрасна госпожо.
Добро утро, синко. Моля, седни.
Днес ли заминаваш? - Може да остана малко по-дълго.
Да не би някоя птица да е свила гнездо в косата ти?
Не. - Една кокошка едва не снесе на моята.
Какво каза, татко? - Нищо. Добър апетит!
Добро утро, Петра. - Добро утро, г-н адвокат.
Видях какво направи. - Какво лошо има в това?
Нищо, но не и за един от двамата. - Ти все всичко знаеш!
Ти си просто една кариеристка, Петра. Но курвата си остава курва,
дори и да е курва на Негово величество краля.
Това е госпожата. Аз ще се погрижа за нея.
Среши косите ми с четка, Петра. Така е по-приятно.
Разбира се, г-жо.
Девствена ли си, Петра? - Боже мой, не, разбира се!
Аз съм. - Знам.
Откъде знаеш? - Познавам по кожата и очите ви.
Всеки ли може да разбере това? - Не, не мисля.
На колко години беше, Петра? - На 16, г-жо.
Ужасно ли беше? - Съвсем не, г-жо.
Беше толкова приятно и забавно, че едва не умрях.
Беше ли влюбена в момчето?
Да, мисля че бях.
Влюбвала ли си се много пъти оттогава?
Аз винаги съм влюбена, г-жо.
Но не в един и същ? - Не, това отегчава.
С всеки следващ е още по-хубаво.
Почти всичко, което е забавно, не е добродетелно.
Ако е така, тогава - добре дошъл, порок!
Днес само панделката. - Би трябвало да повдигнете косата си.
Така е по-женствено... - Не, днес не искам.
Много добре, г-жо.
Коя рокля да облека? - Мисля, че жълтата е подходяща.
Избирам синята.
Имам хубава фигура. Поне колкото твоята, Петра.
Би ли искала да бъдеш мъж?
Боже мой, не! Каква ужасна мисъл!
И аз не бих искала да бъда мъж.
Сега ще нахраня птичките, а после ще се погрижа за растенията.
Имаме си задължения. Не е ли така, Петра?
Добро утро, Беата.
Мисля, че би било хубаво да имаме бифтек за обяд.
Днес имаме риба. - Искам бифтек.
Разбира се, щом искате, за вас ще има бифтек, г-жо.
Но господата ще имат риба.
Какво ще правите с това? - Ще полея цветята.
Аз ги полях в 7 ч. сутринта.
Но това е моя работа.
Е, вече е свършена.
Какво четеш? - Книга.
Виждам. Как се нарича? - И да ти кажа, няма да разбереш.
Настоявам да науча заглавието на книгата.
Какво ти казах? - Какъв ужасен стар халат!
Дай ми го. Ще отида да го изгоря.
Каква смрад! Вероятно никога не е бил пран.
И какви са тези пантофи?
Свали ги веднага, прасе такова!
Тях също ще изгоря.
Как може да пушиш тази отвратителна стара лула?
А това е за флиртуването ти с Петра. Засрами се!
Влез.
От какво се нуждае малкото ми момиче?
Съжалявам, че те обезпокоих.
Графиня Малколм, г-жо. - Скъпа Шарлот!
Колко мило!
Донеси ни лимонада и бисквити.
Колко е горещо, нали? Истинска жега.
Каква прелестна рокля.
Позволи ми да ти върна комплимента. - Ще ми се да имах твоя тен.
Винаги съм искала да изглеждам като теб.
Да пусна косата си като младо момиче. - Та ние сме на една възраст, нали?
На колко си години, Шарлот? - А ти на колко си?
На 19, но скоро ще стана 20.
Е, аз съм с няколко години по-голяма.
Е, как си? - Хенрик е вкъщи.
Професорът му казва, че се е справил много добре на изпитите.
Между другото, как е съпругът ти? - Добре... Много добре.
Аха, значи почтеният адвокат Егерман е добре.
Не се ли е разболял? - В тази жега?
Да, но снощи не беше толкова топло.
Не съм сигурна, че разбрах, скъпа. - Това е най-странното.
Снощи са видели съпруга ти в града.
Сигурно е излязъл да се поразходи. - В нощница?
Защо не, щом като така е пожелал?
Казват, че е излязъл от дома на г-ца Армфелд, актрисата.
Фредрик винаги е харесвал театъра. - Чух, че тя устройва оргии в дома си.
Още една бисквитка, Шарлот?
Старата Беата ли ги е правила? - Да, тя е истинско съкровище.
Аз не съм интригантка, както знаеш.
Ами ако вече знам? - Значи той ти е казал?
Разбира се. - Приятна дребна лъжа.
Наистина ми каза. - Не ти вярвам.
Предполагам, че е срещнал съпруга ти в дома на г-ца Армфелд.
Със сигурност не разбирам.
Но скъпа, целият град знае за него и г-ца Армфелд.
И какво от това?
Не е моя работа какво прави мръсникът, аз отвръщам подобаващо.
Горката Шарлот. - Мразя го! Мразя го, мразя го!
Мъжете са противни... суетни и надменни.
И имат косми по цялото тяло.
Той ми се усмихва... целува ме.
Нощем идва при мен, докарвайки ме с ласките си до лудост.
Говори любезно с мен и ми носи цветя,
винаги жълти рози. Говори ми за конете си, за жените и дуелите си.
За войниците си и неговия лов - говори, бърбори, дърдори!
Любовта е отвратително начинание.
И въпреки всичко, аз все още го обичам.
Бих направила всичко за него. Всичко, разбираш ли?
Само така той ще ме потупа по главата и ще каже: "Добро куче."
Клетата Шарлот.
Дезире е толкова силна и независима. Никой не може да я обуздае.
Дори и Карл-Магнус. Затова е обсебен от нея.
Аз не я познавам.
Всички мъже се тътрят подир нея. Не мога да разбера това.
Е, радвам се, че знаеш. Не съм те наранила, тогава.
Не.
Най-вероятно тя никога не е обичала. - Какво? Кого имаш предвид?
Дезире.
Най-вероятно тя никога не е обичала никого.
Навярно тя обича единствено себе си.
Добро утро, графиньо. Колко мило от ваша страна да ни посетиш.
Надявам се, че се забавлявате. - Да, прекарваме си чудесно.
Поканени сме у старата госпожа Армфелд.
Тя не е ли майка на Дезире Армфелд? - Така мисля.
Може би ще се срещнем с голямата актриса.
Няма ли да е чудесно? - Вие също ли сте поканена, графиньо?
Да, със съпруга ми. Какво съвпадение.
Ти иди. Не мисля, че ще ми хареса. - Ще откажа и за двама ни.
Почакай. Промених решението си. - Значи ще отидем?
Всъщност, нямам търпение.
Как се чувстваш? - Отлично. Просто лека настинка.
Мили дами.
Не разбирам...
Колко мило от ваша страна, да ни поканите тук за уикенда, г-жо Армфелд.
Децата ви са много красиви, адвокат Егерман, особено младото момиче.
Младото момиче е моя съпруга.
Предполагам, че водите напрегнат живот, адвокат Егерман.
Моето занятие по-скоро е свързано с данъците.
Наистина ли, адвокат Егерман? Не бих си го и помислила.
Боя се, че често губя интерес. - Това е незначително, адвокате.
По-важното е да не загубите главата си, не мислите ли?
Значи ти си Петра. - А ти си Фрид.
Ти си очарователна малка момичка. Предполагам, не си чувала това преди?
Престани и сваляй багажа.
Имаш ли си любовник? - Не, но имам планове за бъдещето.
Тогава аз съм точният човек за теб - човек на бъдещето.
Останалите гости пристигнаха ли? - Не, но скоро ще бъдат тук.
Господинът и госпожата са в тази стая. - А синът им Хенрик?
Изглежда, това много те интересува, а? - Нахалник!
Това е стаята на момчето, нея също си я бива!
И знаеш ли защо? Ще ти кажа. Това е стая за кралски особи.
Наистина? Имало ли е тук истински кралски особи?
Виж, кралят имал един министър, а министърът имал красива жена.
И Негово величество започнал да флиртува с младата жена.
Веднъж кралят и неговия министър се засекли тук, в Рюарп.
Министърът и съпругата му били в стаята на г-н и г-жа Егерман.
Кралят бил тук. - И жената дошла тук.
Не, тук грешиш, малка момичке!
Когато министърът заспал, кралят натиснал този бутон.
Натисни го и ще видиш какво ще стане.
Ти просто ме поднасяш. - Направи каквото ти казвам.
Така красивата дама дошла през стената, заедно с леглото,
за да се позабавлява с Негово величество.
Боже, колко хитро.
Би било добре да имаш легло като това.
Ти си една малка хитруша, Петра.
Не ме щипи!
Погледни. Коя е тази красива дама долу?
Това ли е Дезире, актрисата?
Ако можех само да изглеждам като нея...
Колко мило, че дойдохте.
А това е вашата млада съпруга.
Очарован съм.
Граф Малколм, моята съпруга. - Очарован съм.
Адвокат Егерман, графиня Малколм.
Срещали сме се и преди.
Шарлот! - Ане!
Радвам се да ви видя, графиньо.
Толкова пъти сме говорили за таланта ви, г-це Армфелд.
Бихте ли искали да видите стаята си?
Да, би било хубаво да се освежа малко.
Говорейки на автомобили...
където пътя позволяваше, профучавахме с 32 км/ч!
Имам план.
Той засяга ли мен? - Много, бих казала.
Готова ли сте да бъдете откровена? - Защо не? Все пак, сме съпернички.
Искате ли цигара? - Не, благодаря. Пуша само пури.
Понякога, съперниците имат взаимни интереси.
Макар враждуващи, трябва ли да пренебрегват взаимните си интереси?
Не и две жени.
Тогава нека да сключим примирие, поне за момента.
За съжаление, съпругът ми няма халка на носа си, за да бъде вързан.
Така е, той има свободната си воля, все пак, тя е определяща.
В допълнение, притежава непреклонна мъжественост,
която му носи само неприятности. - Да, той е неин роб.
Не, по-скоро го съжалявам. - Не го съжалявайте!
Те играят крокет.
Кой е безспорният шампион? И кой е губещият?
Кой ще превърне една безобидна игра в оскърбителна битка за влияние?
Това е вашата топка, адвокат Егерман. - Боя се, че е така.
Както знаете, сега е мой ред да избия топката ви далеч.
Щом се смее така, значи е ядосан.
Ядосан и ревнив. - От вас?
От вас. - Защо от мен? Не виждам причина.
Начинът, по който поздравихте адвокат Егерман, го вбеси.
Колко нелепо. Това е напълно нелепо.
Наистина е нелепо. - Е, разкажете ми за вашия план.
Той е много прост. Вие ще си върнете съпруга, а аз...
А вие?
Мога ли наистина да ви вярвам?
А вие ще си върнете адвокат Егерман, така ли?
Мъжете никога не знаят кое е най-добро за тях.
Ние трябва да им посочим правия път. - А планът ви?
Нека първо да вечеряме.
И тъй, драги Карл-Магнус, вие смятате, че всяка жена може да бъде прелъстена?
Безусловно! Възраст, класа, положение, външност, нямат никакво значение.
Дори и омъжените жени? - Особено омъжените жени.
В такъв случай, вашият основен съюзник не е собствената ви дарба,
а скучният живот на омъжената жена.
Браво! - Вие как мислите, адвокат Егерман?
Може ли жената да бъде прелъстителката?
Мъжете винаги биват прелъстявани от тях.
Идиотизъм! Аз никога не съм бил прелъстяван. Винаги мъжът настъпва.
Очевидно, не и адвокат Егерман. - Той просто се прави на интересен.
Преди вашето "настъпление", теренът отдавна е бил миниран
и врагът е разгадал стратегията ви.
Врагове, настъпления, стратегии, мини! За любов ли разговаряме или за война?
Скъпо мое момче, възрастните често се отнасят към любовта
като към някаква военна акция или гимнастическа проява.
Ние сме изпратени на този свят да се обичаме един друг.
Вярвам, че мога да съблазня адвокат Егерман за по-малко от 15 минути.
Ние, мъжете, не налапваме толкова големи куки, скъпа.
Разбира се, че го правите. - Ни най-малко.
Шарлот е права. - Да си обзаложим ли?
Колко забавно.
Не смеете да се обзаложите с жена си? - Ще го направя!
Скъпи мои деца и приятели.
Според легендата,
това вино е извлечено от грозде,
чийто сок е бликнал от бледата му кожичка, подобно капки кръв.
Казано е също, че във всяка пълна бъчва от това вино
се добавя капка мляко от гърда на млада майка
и капка семенна течност от млад жребец.
Те придават на виното тайнствени сили на съблазън.
Който пие от него,
прави това на свой собствен риск и отговорност.
Пия за моята любов.
За моя успех.
За Ане.
Дръж се прилично. - Ти се дръж прилично!
Какъв е този език? - Търпението ми има граници.
За император ли се мислиш, който владее всички наши мисли?
Успокой се, Хенрик. Ти не знаеш какво говориш.
Но ти знаеш, така ли? Ти, който изцяло си лишен от всякакво благоприличие.
Когато ти споделям горестите си, ти отговаряш със сарказъм.
Срам ме е да кажа, че си мой баща. - Млъкни или напусни масата.
За първи път не изпитвам нужда да мълча.
Изпитвам нужда да разбия тази чаша!
Има още чаши. Счупете толкова, колкото поискате.
Вие сте велика актриса. Не страдате ли от лъжите и компромисите?
Нима не измъчват живота ви?
Защо не опитате да ни се надсмеете?
Твърде болезнено е, за да бъде комично.
Хенрик, успокой се.
Успокой се, Хенрик.
Защо младите са толкова безмилостни?
И кой им дава правото да бъдат такива?
Младите смятат, че никога няма да остареят като нас.
Може би е по-добре да умра.
Момчето постъпва в църквата.
Ще му се плаща, за да събужда трепет в изоставените ни души.
Дойдохте да ме ударите ли? Щом е нужно, направете го.
От това ще загубите вие.
Простете ми.
Моля всички ви да ми простите.
Хенрик, не бива да се нараняваш!
Може ли да си легна?
Дами и господа, кафето е сервирано в жълтата беседка.
А ние смятахме, че първата стъпка ще е най-трудна.
Но най-деликатна е следващата.
Какво си шепнете вие двете? - Елате да пийнем кафе, графе.
Плачете ли? - Аз? Не.
Ще си тръгнете ли? Или ще останете?
Да се засмея или да заплача? Или да направя някоя смешна физиономия?
Позволете ми да поставя мехлем на раната ви.
Защо направихте това? - Неприятно ли беше?
За да накарате съпруга ви да ревнува?
Той не може да ни види. - Вие не сте по-голяма от жена ми.
Но много по-опасна. - За себе си, може би.
За себе си и другите. Но винаги предупреждавам предварително.
Аз съм една честна гърмяща змия. Предупреждавам ви отсега.
Защо съм толкова грозен, толкова низък, толкова глупав?
Единственото правилно нещо би било да се самоубия.
Да, това е. Аз трябва да умра.
Да се погубя с тихо достойнство.
Господи!
Щом Твоят свят е толкова грешен, тогава и аз искам да съгреша.
Позволи на птиците да гнездят в косата ми.
Отнеми ужасната сила от мен. Не мога да я понасям повече.
Сигурно съм умрял най-накрая.
Хенрик!
Ане.
Обичам те.
Обичах те през цялото време.
И аз те обичах през цялото време.
Виждаш ли, малка момичке? Лятната нощ се усмихва.
Значи ти си и поет.
Лятната нощ има три усмивки.
Това е първата, между полунощ и зазоряване,
когато младите влюбени разгръщат сърцата и слабините си.
Погледни натам. На хоризонта усмивката е толкова нежна,
трябва да си много спокойна и наблюдателна, за да я забележиш.
Младите влюбени.
Какво тревожи малката ми рожба?
Защо никога не съм била млада влюбена?
Можеш ли да ми кажеш това? - Скъпа моя малка момичке...
аз ще те утеша. Има няколко останали млади влюбени на този свят.
Дори е възможно да ги преброиш.
Любовта ги е поразила като дар и наказание.
А останалите от нас? - Останалите от нас.
Какво ще стане с нас?
Ще призоваваме любовта, ще я търсим,
ще я умоляваме, ще плачем за нея, ще се опитваме да й подражаваме.
Ние мислим, че я притежаваме и изговаряме лъжи в нейно име.
Но ние не я притежаваме. - Не, мое захарно сладкишче.
Ние сме лишени от прелестта да обичаме. Не разполагаме с този дар.
Нито с наказанието. - Нито с наказанието.
Какво?
Да, да, разбира се.
Какво става? Кажи ми!
Боже, помилуй ме!
Трябва да побързаме!
Ане!
Сега следва втората усмивка на лятната нощ.
За шутовете, глупаците... и непоправимите.
Тогава трябва да се усмихне и на нас. - Искаш ли бира?
Тогава трябва да се усмихне и на нас, казах!
Точно така.
Тя ни се усмихва. - Искаш ли да се ожениш за мен?
Само преди час каза, че искаш!
Това беше за тогава! - Ти ще се ожениш за мен!
Ти си едно силно, малко сладкишче! - Ти ще се ожениш за мен!
Ще се ожениш! Ще се ожениш!
Малка Шарлот. Въпреки всичко, не мога да ти се доверя.
Не, трябва да се направи нещо!
Малколм!
Нямаш ли капка благоприличие?
Какво ще стане, ако жена ми се събуди? Какъв скандал!
Жена ти вече е будна. - Как е възможно?
Леглото е празно. Тя не е тук. - Побързай и я намери.
Тонът ти ме изнервя. Какво искаш да кажеш?
Шарлот е в беседката.
С кого? - С адвокат Егерман.
Обърни се, Дезире, и ми подай панталоните.
Какво смяташ да правиш?
Ще направя бъркани яйца от този проклет адвокат!
Дотегна ми от неговите гримаси и изказвания!
Сега ще види той кон боб яде ли! - Толкова силно ли ревнуваш?
Някой може да флиртува с любовницата ми,
но ако докосне жена ми, се превръщам в тигър!
Оставете ни, Шарлот.
С адвокат Егерман искаме да останем сами.
Моля те веднага да излезеш оттук. С адвоката ще поиграем на рулетка.
Рулетка? - Точно така.
Руска рулетка. - Не разбирам.
За вас би било напълно безнадеждно, ако се срещнем с оръжие в ръка.
Имам честта да ви предложа дуел, който ни дава равни шансове.
Все още не разбирам.
Револверът е зареден с един куршум.
Затваряте очите си, завъртате барабана,
насочвате цевта към слепоочието си и дърпате спусъка.
Всеки от нас ще извърши това действие два пъти.
Това означава, че шансовете са 12 към 2.
Още ли са в беседката? - Не искат да бъдат обезпокоявани.
Защо не искат да бъдат обезпокоявани. - Играят на някаква рулетка.
Рулетка?
Сега ще завъртя револвера.
Към когото посочи цевта, той започва.
За верните съпруги.
За вас, граф Малколм.
Чудесен коняк.
Казват, че е внесен от близък приятел на старата госпожа Армфелд.
Бил убит малко след това...
в дуел.
Куршумът беше в съседното гнездо.
Позволете ми да кажа, че ме впечатлихте, адвокат Егерман.
Това не е смелост, драги господине.
За ваше здраве!
Нещо не е наред с механизма?
Чух, че съпругата ви е избягала със сина ви. Вярно ли е?
Вярно е.
За младите, адвокат Егерман.
Заредих го със сажди!
Нима един благородник ще рискува живота си заради един шарлатанин?
Ти си нищожество!
Всички сте смешни. Ти, Дезире и всички останали.
Неверни и похотливи. - Карл-Магнус Малколм!
На твоите услуги. - Обърни се и ме погледни.
Е?
Забрави за нашия облог. - Какъв облог?
На вечеря. - На вечеря?
Облогът на вечеря!
Трябваше да отпратя адвокат Егерман.
Но ти го зарадва. - Карл-Магнус Малколм,
погледни ме отново.
Никога няма да намеря покой. Знаеш това.
Няма ли да удържиш на думата си? - Добре. Какво е желанието ти?
Затвори си очите.
Какво е желанието ти?
Ти.
Това е невъзможно. - Ти обеща!
Предавам се. - Закълни се да ми бъдеш верен поне...
Ще ти бъда верен в седемте вечни истини на удоволствието,
18 фалшиви усмивки и 57 нежни нашепвания без смисъл.
Ще остана верен, докато голямата скука не ни раздели.
Накратко, ще остана верен на своя стил.
Боли ли? - Да, боли ужасно.
Върви си.
Помниш ли думите си? "Ти си единственият човек,
на когото мога да разкрия цялата си грозна голота."
Каква въздишка! Но ти, разбира се, си за съжаление.
Голямо, огромно съжаление... Истинска трагедия.
Не познавам друг, когото бих могла да съжалявам повече.
Ти си много забавна.
Ти допусна голямо падение, Фредрик Егерман.
Да, голямо падение.
Но ще се приземиш на меко.
Не ме оставяй.
Не обещавам.
Ти си ужасно скучен и нормален човек, а аз съм велика актриса.
Трябва да полегна за малко. Съвсем съм замаян.
Какво правиш? - Прибирам любовта ти в джоба си.
Само не ме оставяй сам.
Тук съм.
Това е добре. Много добре.
Да, това е много хубаво.
Можеш ли да ми кажеш защо си нарекла сина ти Фредрик?
Не е ли хубаво име за едно малко момче?
Обещаваш ли да се ожениш за мен? - Обещавам! Само пусни ушите ми!
Първо обещай! - Обещавам!
Закълни се във всичко свято. - Кълна се в моята мъжественост!
Тогава можем да се считаме за сгодени.
Сега Фрид може да почива в мир. Той вече е на път към ада!
Ставай, шишко, време е да почистиш конете.
Няма по-хубав живот от този!
И лятната нощ се усмихна за трети път!
Да, мое малко захарно сладкишче.
За тъжните и отчаяните, за безсънните и изгубилите душите си,
за уплашените и самотните.
А за клоуните ще има чаша кафе в кухнята!
Превод и субтитри Chav
subsland.com
Синхронизация: tahi