МЕРИЛИН МОНРО
ТОНИ КЪРТИС
и ДЖАК ЛЕМЪН във филма
НЯКОИ ГО ПРЕДПОЧИТАТ ГОРЕЩО
Сценарий БИЛИ УАЙЛДЪР и ДАЙМЪНД
Оператор ЧАРЛЗ ЛАНГ
Продуцент и режисьор БИЛИ УАЙЛДЪР
Чикаго, 1929 г.
ТРАУРНА ПРИЕМНА НА МОЦАРЕЛА
Това ли е свърталището? - Кой го върти?
Вече ви казах. - Освежи ми паметта.
Спатс Коломбо Много освежително. А паролата?
"Дойдох на погребението на баба." Ето поканата.
Благодаря, Чарли. - Ако искаш място отпред,
кажи, че си от носачите. - Добре.
Готови сме. Кога поемаме? - По-добре да отлитам.
Ако Коломбо ме види, ще има "Сбогом, Чарли".
Довиждане, Чарли.
Дай ми 5 минути, после ги нападай с каквото имаш.
Дадено.
Добър вечер, аз съм г-н Моцарела.
Какво обичате? - Идвам за погребението на бабата.
Не съм ви виждал преди при нас.
Бях спрял да пия. - Моля.
Къде е бдението? Аз съм от носачите на ковчега.
Заведете господина в параклиса, трета пейка.
Да, г-н Моцарела. Насам, господине.
Ако трябва да си отидеш, така го направи.
Последвайте ме.
Какво да бъде? - Пиячка.
Съжалявам, сервираме само кафе. - Кафе ли?
Шотландско, канадско, малцово кафе.
Шотландско, в малка чашка със сода.
Нямате ли пейка, по-отдалечена от оркестъра? Какво ще кажете за онази?
Съжалявам, но е за най-тесен семеен кръг.
Искам още една чашка кафе.
Още една чашка кафе.
По-добре донеси чек, в случай на нахлуване.
Кой ще нахлуе на погребение? - Някои нямат респект към мъртвите.
Тази вечер ли е голямата вечер? - Ще ти кажа.
Не, тази нощ ни плащат. Това е добре. - Защо?
Падна ми пломба. Утре съм на зъболекар.
Четири месеца сме без работа, а ще пръснеш надницата за зъб?
Просто пломба. Няма да е златна.
Нямало да е златна. Как може да си такъв егоист?
Дължим наем, вътре сме с 89 долара на Мо.
Китайските адвокати ни разоряват, защото чекът е невалиден.
Взел съм заем от всички момичета. - Така е.
Разбира се, че е така. - Ще платим на всички.
Няма. Утре сме на кучешки надбягвания и залагаме на Светкавицата.
Ще заложиш парите ми на куче?
Фаворит е, знам го от Макс, чийто брат пуска заека.
Какъв заек ми пробутваш? - Шансовете са 10:1.
Утре плащаме на всички. - Ами ако не победи?
Какво се коркаш? Работата ще е вечна.
Ами ако не е. - Джери, защо си такъв песимист?
Ами ако те удари камион? Или се срине борсата?
Или Мери Пикфорд се разведе с Дъглас Феърбанкс?
Или "Доджърс" напуснат Бруклин?
Представи си, че Мичиганското езеро прелее.
Не гледай. Целият град е под водата.
Четири, три...
Две, едно...
Добре. Чуйте всички.
Това е хайка. Аз съм федерален агент.
Арестувани сте.
Още една чаша кафе.
Здрасти.
Добре, Гети. Край на службата, да вървим.
Къде да вървим? - Клуб за пенсионери контрабандисти.
Ще ти ударя рамо за членство. - Не членувам никъде.
Ще ти хареса! Ще накарам затворническия шивач да ти спретне гети.
На райе. - Много смешно.
Какво е обвинението сега? - Препариране с кафе, 40-градусово.
Аз ли? Аз съм само клиент! - Стига, Спатс.
Знаем, че местенцето е твое. Моцарела ти е параван.
Моцарела ли? Не съм го чувал.
Ние пък чухме по-различно нещо. - От кого? От Чарли Клечката ли?
Чарли Клечката ли? Не съм го чувал.
Мляко.
Прекалено си хитър да пиеш от стоката си.
Хайде, ставай. Вдигай се на крак.
Само прахосваш парите на данъкоплатците.
Обади се на адвоката си, ако искаш. - Това са адвокатите ми.
Всичките от Харвард. - Добре.
Искам още една чаша кафе.
Отивай.
Върви там.
Това решава един проблем. Да не се безпокоим кому първо да платим.
Тихо. Мисля. - Хазяйката ще ни заключи отвън.
Няма повече наденички на версия при Мо.
Не можем да вземем от момичетата - те са на път за затвора.
Колко ли ще даде за палтата ни Сам букмейкърът?
Сам букмейкърът? Тая няма да я бъде. Няма да заложиш палтото ми на куче.
Казах ти - работата е сигурна. - Ще замръзнем.
Под нулата е. Ще хванем пневмония.
Слушай, глупако, 10:1 е. Утре ще имаме 20 палта.
Джо.
Светкавицата, казваш? Защо да те послушам?
Трябва да си прегледам главата. - Мислех, че не ми говориш.
Виж ми контрабаса. Облечен е по-топло от мен.
Нещо днес? - Нищо.
Не мога повече, Джо. Умирам от глад, имам температура, дупка в обувката.
Ако ми дадеш шанс, можем да живеем като царе.
Как? - Галопиращ дух, куче в 3-та гонка.
Шансовете са 15:1. Ще ги издуха от терена.
Какво искаш от мен? Главата ми на тепсия ли?
Баса ти. Ако го заложим заедно с моя саксофон...
Ти луд ли си? Понеже сме натясно, да си заложа инструмента?
Добре, гладувай. Какво ми пука? Замръзвай.
Нещо днес? - Я, това си ти.
Твоето нахалство е безпределно. - Благодаря.
Джо. Върни се.
Нели, ако е за събота вечер, мога да ти обясня всичко!
Какъв мръсник. Пръсвам 4 долара за къдрене,
купувам си чисто нова домашна роба, пека му огромна пица...
А къде беше ти? - Да, бе, къде беше наистина?
С теб. Не помниш ли? - С мен ли?
Болеше те зъб. Беше се възпалил. Челюстта му се беше подула.
Така ли? Да, бе, вярно.
Водих го на кръвопреливане. Вярно? - Да.
Имаме еднаква кръвна група. - Нулева.
Ще ти се реванширам, Нели. - Че ти вече се реваншираш.
Само да намерим работа и те водя в най-шикарния ресторант.
Какво казваш? Няма ли Полякоф нещо за нас? Отчаяни сме.
Така се случи, че точно сега има нужда от контрабас. И от секс.
Вярно? - Да.
Каква е работата? - Три седмици във Флорида.
Хотел "Семинол - Риц" в Маями. Транспортът и режийните са платени.
Не е ли страхотна? - Да се видим с Полякоф.
Ще чакате, при него има хора. Трябва да почакате, момчета.
Виж, Гладис, три седмици във Флорида.
Сладката Сю и Обществото на синкопиращите.
Трябват им две момичета на сакс и на бас.
Как така "Кой е"? Полякоф е. Имам работа за теб.
Гладис? Там ли си? Гладис!
Луда жена. Свирила е 112 ч. на танцов маратон.
Сега е на легло с нервна криза. Кажи й да дойде.
А Кора Джаксън? - Последното, което чух, е,
че свири в Армията на спасението. Дрексел, номер 9044.
Шибани курви. Събрахме багажа,
готови сме да тръгнем за Маями, и какво става?
Саксофонът избягва с продавач на библии,
а контрабасът забременява.
Бийнсток, трябва да те уволня. - Мен ли?
Аз съм мениджър, не нощен пазач.
Дайте ми да говоря с Беси Малоун. Какво прави във Филаделфия?
Сериозно?
Беси пуснала дълга коса и свири със Стоковски.
Беси Черния Задник? - А Розмари Шулц?
Преряза си вените, като умря Валентино.
И ние може да резнем вени, ако не намерим две дами до довечера.
Не ни пука къде ще ги намерите. Само ги качете на влака в 20 ч.
Довери се на Полякоф. Като открия нещо, ще ви звънна.
Чао, Сиг. Чудя се, дали не съм хванала язва.
Нели, дай ми междуградски.
Сиг, искаме да говорим с теб. - Относно работата във Флорида.
Нели ни каза. - Не сме закъснели, нали?
Да не сте смешници? Разкарайте се.
Свържете ме с агенцията на Уилям Морис в Ню Йорк.
Нали ти трябват бас и сакс?
Инструментите са тези, но вие не сте. Искам да говоря с г-н Морис.
На нас какво ни е? - Външният ви вид. Сбогом.
Че какво ни е? Да не търсиш гърбушковци?
Не гърбът ме притеснява. - Каква да е групата?
Трябва да сте под 25. - Ще се справим с това.
И руси. - Можем да се боядисаме.
И трябва да сте момичета. - Бихме могли да...
Г-н Морис. - Казваш, че е женски оркестър?
Да. Отмъщението на Нели. Ще й извия врата.
Дай да поговорим. Защо да не можем да го направим?
Като работехме в циганската чайна, си слагахме обици.
Като ни нае за хавайския оркестър - поли от трева.
Какво му става? Да не е пил?
Празен му е стомахът и го удря право в главата.
Джо, три седмици във Флорида. Можем да вземем дрехи от балерините.
Вече прекали. - Ти ли ми го казваш? Той ми говори!
Ще намерим перуки на старо, ще сложим подплънки.
Ще се наречем Джоузефин и Джералдин.
Джоузефин и Джералдин... Я стига. - Какво?
Ако искате да изкарате малко пари довечера,
в университета в Илиной има парти по случай Св. Валентин.
Именно. По 6 долара на човек. Бъдете в Урбана в 20 ч.
Толкоз път до Урбана за една вечер?
12 долара. Ще можем да вземем едното палто от заложната.
Здравейте г-н Морис. Тук е Полякоф от Чикаго.
Случайно да имате две свободни музикантки?
Саксофонистка и контрабасистка? - Ако Морис няма, ние...
Хайде, Джералдин.
Това са 160 км, вали. Как ще стигнем до там?
Ще измисля нещо. Не ме притискай. - "Не ме притискай!"
Как мина, момичета? - Трябва да ти извия врата.
Моля те, Джери. Така не се говори.
Нели, какво ще правиш довечера? - Довечера ли? Защо?
Защото имам някои планове.
Нищо няма да правя. - Наистина ли?
Мислех да се прибера вкъщи и да хапна студена пица.
И ще си бъдеш в къщи цялата вечер? - Да, Джо.
Значи няма да ти трябва колата. - Колата ми? Защо, ти...
Не е ли страхотен?
ГАРАЖ НА ЧАРЛИ
Можехме да сме за 3 седмици във Флорида, безплатно.
Да лежим на слънце, с палми и летящи риби...
Престани, чуваш ли?
Възможна кента, възможно и нищо, и чифт осмици.
Добре, хвърлете ги, момчета. - Кое да хвърлим?
Ние дойдохме за колата. Да. За колата на Нели Уайнмайер.
Музиканти. - Умни момчета.
Добре, продължаваме. Асата залагат.
Хупмобил от 1925 г. Зелено купе, господине.
Ей тук е. - Да, тук.
Искате ли бензин? - Да, за около 40 цента, моля.
На сметката на Уайнмайер? - Защо не!
При това положение, напълнете го догоре.
Хайде всички. Горе ръцете.
С лице към стената.
И ти, Клечка. Хайде.
Действай.
Ехо! Заповядай.
Добре, шефе.
Здрасти, Чарли. Отдавна не сме се виждали.
Какво има, Гети? Защо си тук? - Отбих се да изразя уважението си.
Нищо не ми дължиш. - Не бих казал.
Препоръчал си погребалното ми бюро на твои хора.
Не те разбирам. - Сега увиснах с готови ковчези.
А мразя да отиват на вятъра. - Нямам нищо общо с това.
Много лошо, Чарли. Щеше да имаш тройка осмици.
Сбогом, Чарли. - Не, Гети, не.
Не, Гети. Моля те, недей.
Мисля, че ще повърна.
Добре, хайде излизайте.
Хайде.
- Нищо не видяхме, нали?
Какво? Да, нищо. - Видя ли?
Освен това не е наша работа, че вие искате да се трепете.
Не ви ли познавам отнякъде?
Не. Ние сме просто музиканти.
Дойдохме за една кола. На Нели Уайнмайър.
Довечера има танци. Хайде, Джери. - Почакайте!
Къде си мислите, че отивате? - В Урбана.
На около 160 км оттук.
Никъде няма да ходите!
Няма ли? - Не обичам свидетели.
Няма да кажем и дума. - Повече нищо няма да кажете.
Няма и да въздъхнете.
Момчета, да се изпаряваме оттук. Ще ги хванем по-късно.
Мисля, че ме улучиха. - Улучиха контрабаса.
Ако ни хванат, ще има навсякъде. От нулева група. Хайде.
Накъде бягаш? - Колкото може по-далеч.
Не е достатъчно. Не ги познаваш. Но те ни познават.
Всяка мутра в Чикаго ще ни преследва.
ЦИГАРИ, ТЕЛЕФОН
Бързо, дай ми монета. Дай ми монета. - Добре. Ще звъниш на полицията ли?
Няма да доживеем да свидетелстваме срещу Гетите.
Уабаш, номер 1098. - Трябва да се измъкнем от града.
Може да си пуснем бради. - Да се обръснем.
Да се обръснем?! В това време?
Те искат да ни пръснат главите, ти - да се бръснеш.
Да си обръснем краката, тъпако! - Краката ли?!
Ало. Г-н Полякоф?
Разбрах, че търсите две музикантки.
"Флорида Лимитид" заминава от първи коловоз за Вашингтон,
Чарлстън, Савана, Джаксънвил и Маями.
Моля, всички да се качват.
Сега какво има? - Как се крепят на тези неща?
Как пазят равновесие? - Разпределят тежестта.
Хайде, тръгвай.
И така духа отдолу. Сигурно постоянно настиват.
Ще престанеш ли? Ще изпуснем влака.
Чувствам се гол. Сякаш всички ме зяпат.
С тия крака? Да не си луд? Хайде.
Безсмислено е. Няма да се справим, Джо.
Името ми е Джоузефин, а това беше твоя идея.
Погледни това. Виж как се движи. Като желе на пружини.
Сигурно имат някакъв вграден мотор.
Казвам ти, това е съвсем различен пол.
Не бой се. Няма да поискат да им родиш дете.
Само да стигнем до Флорида и ще разкараме маскарада.
Този път няма да ме убедиш...
Извънредно! Седмина убити в гараж в Норт Сайд.
Очаквайте кърваво продължение.
Убеди ме. Да вървим, Джоузефин. - Готово, Джералдин.
Росела. Хайде, Долорес. - Тромбон. Цигулка.
Олга, как е гърбът ти? - Тромпет.
Ето ни. - От агенцията на Полякоф ли сте?
Ние сме новите момичета. - Чисто нови.
Това е мениджърът ни г-н Бийнсток.
А аз съм Сладката Сю.
Моето име е Джоузефин. - А аз съм Дафни.
Саксофон и бас. Радвам се да ви видя. Спасихте ни живота.
И вие нашия, сигурни сме. - Къде сте свирили преди, момичета?
Тук, там и навсякъде. Както и...
Прекарахме 3 г. в Шебойганската музикална консерватория.
Всички да се качват. - Вашите кабини са 7 и 7-А.
7 и 7-А. - Благодаря.
Пак заповядайте. - Чувствата са взаимни.
Изглежда, че Полякоф ни праща истински дами.
По-добре кажи на другите да внимават какво говорят.
Дафни? - Никога не ми е харесвало Джералдин.
Здравейте, аз съм басовата цигулка. Викайте ми Дафни.
Привет. - Казвам се Джоузефин. Сакс.
Добре дошли на женска територия. - Ще съжалявате.
Свалете си корсетите и се разполагайте.
Не нося корсет. - Не ти ли изскачат?
Да ми изскачат?! Имам божествена шивачка.
Идва веднъж на месец. Невероятно евтино взема.
Хайде, Дафни. - Каза ми...
Знаете ли онзи виц за момичето, свирещо на туба,
което попаднало на остров с еднокрак жокей?
Не. За какво е? - Стига. Никакви мръсотии пред тях.
Ходили са в консерватория. - "Ходили са в консерватория."
Какъв талант, а?
Като да паднеш в каца с масло. - Внимавай, Дафни!
Когато бях дете, Джо, често сънувах -
заключен съм за нощ в сладкарски магазин. Навсякъде - лакомства.
Желирани ролца, еклери, бостънски кремки и черешов пай...
Чуй ме, глупаче. Никакво масло и сладкиши. На диета сме.
Да, бе, ясно, Джо.
Не тук. Това е аварийната спирачка.
Сега успя. Сега вече го направи.
Кое? - Скъса ми едната цица.
Иди да я оправиш. - По-добре ми помогни.
Тук, Дафни. - Скъса ми и другата.
Ужасно съжаляваме.
Всичко е наред. Уплаших се да не е Сладката Сю.
Нали няма да кажете на никого? - Да кажем какво?
Ако още веднъж ме хванат, ще ме изритат от оркестъра.
Вие ли сте заместничките на баса и сакса?
Ние сме. Аз съм Дафни. А това е Джоузефин.
Влизайте. Аз съм Шугър Кейн. - Много сладко.
Промених си името. Преди беше Захарчето Ковалчек.
Полякиня ли си? - Да, идвам от музикално семейство.
Мама е учителка по пиано, баща ми беше диригент.
Къде е дирижирал? - В Балтимор и Охайо.
Свиря на хавайска китара и пея. - И пеене.
Нямам много глас, ама и това не е велик оркестър.
В него съм само защото бягам. - От какво бягаш?
Не ми се говори. Някой иска ли? Бърбън е.
Ще си запазя правото за по-късно.
Не мислете, че съм пиянде. Мога да спра, ако искам.
Само дето не искам, особено като съм тъжна.
Разбираме. - Всички момичета пият.
Но само мен ме хващат. Историята на живота ми.
Винаги ми се пада краят на близалката.
Прави ли са ми ръбовете? - Бих казала.
Ще се видим, момичета. - Чао, Шугър.
Досега сме свирили в грешни оркестри.
По-кротко, Дафни. - Формата на скривалището за пиене?
Забрави. Една грешна стъпка и ни свалят от влака.
После идва полицията, вестниците и бандата от Чикаго.
Бих хапнал малко от това захарче.
Никакви сладкиши, никакво масло, и никакво захарче...
Пак ги откъсна.
Шебойган. Двете. Какъв беше последният ви ангажимент?
Военни паради? - Не, погребения.
Нещо против да се върнете към живота? Малко по-живичко.
Ще опитаме. - От какво са тези дупки?
Тези ли?
Не знам. От мишки?
Добре, момичета. Хайде отначало. И дайте малко жега.
Бийнсток! - Да, Сю. Какво има?
Мислех, че съм ясна: че не искам никакъв алкохол в този оркестър.
Добре, момичета. Чие е това?
Хайде, говорете.
Шугър, предупредих те... - Моля ви, г-н Бийнсток.
Писна ми. В Канзас внесе тайно алкохол в шише за шампоан.
Преди това бе скрила бутилка в китарата.
Може ли да ми върнете шишенцето? - Да. Събирай си нещата.
На следващата гара... Вашето? - Да. Само малко бърбън.
Сигурно е изпаднало. - Дайте ми това.
Не казахте ли, че сте били в консерватория?
Да, цяла година. - Май казахте три години.
Пуснаха ни по-рано за примерно поведение.
Две неща няма да допусна по време на работа:
едното е алкохол, другото - мъже!
Мъже ли? - Не се безпокойте за това.
И мъртви няма да ни видите с мъже.
Груби, космати чудовища с по осем ръце.
И всичките искат само едно от момичетата.
Извинявайте много, госпожице!
Добре, момичета. Отначало.
Извинявай. - Може ли ползвам крема ти?
Да, бъди добричка. Страхотно.
Хортензия, лека нощ. - Лека нощ, Дафни.
Мод, сладки сънища. - Лека нощ, Дафни.
Лека нощ, Глория. - Долорес, да спинкаш сладко, чу ли?
Лекичка, Емили. - И на теб.
Какво ще кажеш за това, а?
Дръж се, момко. Просто си повтаряй, че си момиче.
Аз съм момиче. Момиче съм, момиче съм.
Аз съм...
Здрасти. - Погледни барабанистките.
Аз съм момиче.
Лека нощ, Шугър.
Лека нощ, съкровище.
Съкровище? Хей, тя ме нарече "съкровище".
Съкровище. Какво правиш!
Да съм сигурен, че съкровището ще си остане в сандъка.
И няма да се мотае наоколо.
Ами ако трябва да отида... да пия вода или...
Ще стискаш. - Ами ако се изпусна?
Ами ако е спешен случай? - Дръпни аварийната спирачка.
Ей, Бийнсток. Има нещо странно в новите момичета.
Странно ли? В смисъл? - Не знам, но го усещам ей тук.
Така е с язва. Да имаш язва е като да имаш алармена система.
Ти си гледай язвата, а аз ще гледам тия двете.
Хайде, всички по леглата. Лека нощ, момичета.
Лека нощ, Дафни. - Лека, Джоузефин.
Момиче съм. Ще ми се да съм мъртъв.
Аз съм момиче... Аз съм момиче... момиче...
Дафни.
- Шугър!
Исках да ти благодаря, задето ме прикри.
За това са приятелите. Това е нищо, аз...
Мисля, че ние, момичетата, трябва да се поддържаме.
Ако не беше ти, щяха да ме изритат от влака.
Щях да съм на най-забутаното място, седнала върху китарата си.
Навън е страхотен студ. Като се сетя за теб и твоята хавайска китара...
Ако мога да направя нещо за теб...
Сещам се за милион неща.
Това е едно от тях.
Сладката Сю.
Не искам да разбере, че сме заговорнички.
Няма да кажем на никого. Дори на Джоузефин.
По-добре да остана тук, докато си легне.
Остани колкото дълго искаш.
Не те притеснявам, нали? - Не. Много е хубаво и уютно.
Когато бях малка, в нощи като тази пропълзявах в леглото на сестра ми.
Гушвахме се под завивките все едно сме се загубили в пещера
и се опитваме да намерим път навън.
Много вълнуващо.
Нещо не е наред ли? - Не, не. Всичко е наред.
Бедничката. Ти цялата трепериш. - Странно.
Главата ти е гореща. - Много странно.
Краката ти са ледени. - Не е ли странно?
Дай да те стопля малко. Така. По-добре ли е?
Да. Аз съм момиче...
Какво каза? - Аз съм едно болно момиче.
Да си вървя, преди да се заразя. - Не от такава болест.
Съпротивителните ми сили са слаби.
Шугър, ако усещаш че нещо ти става, скъпа,
най-доброто нещо е глътка уиски.
Имаш ли? - Знам откъде да взема.
Стой тук.
Чакай. - Добре.
Нагоре. Сега.
Добре ли си? - Чудесно.
Как е бутилката? - Наполовина пълна.
Намери чашки. - Чашки ли?
Казвам ти, скъпа, това е единственият начин да се пътува.
Светни лампата. Не виждам какво правя.
Никакви лампи, да не разберат, че се веселим.
Но може да разлея малко. - Ами разливай.
Разливка, забивка, тръпка, смях и игри.
Това може да стане купон на изненадите.
Каква е изненадата? - Рано е за нея.
А кога? - По-добре си пийни първо.
От това ти никнат косми по гърдите. - Добро предположение.
Това частна сбирка ли е? - Частно парти. Моля, върви си.
Долорес, имаш ли още от онзи вермут? - Разбира се.
Кой пита за вермут? - Имаме бърбън.
Можем да спретнем "Манхатън". - Добре.
Коктейл "Манхатън" посред нощ? - Донеси шейкъра.
Ще ми развалиш изненадата!
Съкровище, какво? - Купон в 7-ма кабина.
Ще донеса сирене и бисквитки. - Аз нося шейкър, ти вземи тирбушон.
Росела, има купон в седма горна. Имаш ли тирбушон?
Стела има. - Донеси картонени чашки.
Хей, има купон в горна седма. - Купон в седма.
Супер. - Купон в горна седма.
Ето вермут. - Това е частно парти, върви си.
Нося сирене и бисквитки, ако някой е гладен.
Ама какво е това? Това е частно парти.
Десет чашки? Какво става?
Моля ви, момичета. Престанете.
Искаш ли уиски? - Уиски ли?
Момичета, ще събудите съседите отдолу. Джоузефин.
Внимавай с този тирбушон. - Ето ти бисквитка.
Никакви бисквитки в леглото.
Момичета, защо не си направите собствен купон?
Ето ви шейкъра. - Да имахме малко лед!
По-кротко с вермута. - 13 момичета в кабина са лош знак.
12 от вас трябва да си идат. - Подай ми маслото.
Някой да иска салам?
Никаква храна. На сутринта ще имам мравки.
Ей, случайно да имаш коктейлни черешки?
Карай.
Коктейлни черешки?
Какво става тук? Дафни, къде си?! Дафни.
Не съм виновна, не съм ги канила.
Хайде, престанете. Край. - Така. Чухте Джоузефин.
Всички момичета, вън. Всички вън.
Не, ти, Шугър. - Отивам само да взема лед.
Излизай, вън. Точно така, Шугър.
Сега и останалите.
Не изоставай. Хайде, водата е супер.
Имаме "Манхатън". - Кротко. Всички ни ще уволнят.
Шугър, не ме изоставяй. - Хайде.
Хайде, деца. Два часът е. Повеселихте се.
Край на купона. Разотивайте се.
Какво е това? - Дай го, преди да се е стопил.
Къде си, Шугър?
Сложи го там.
Просиш си белята!
По-добре ми прави отцепка. - Ако Бийнсток те хване отново...
Какво ти става, по дяволите? - Не съм много умна, предполагам.
Не е така. Лекомислена, може би.
Просто съм тъпа. Ако имах мозък, нямаше да съм на влака
с този тъп женски оркестър. - Ами защо прие работата?
Преди пеех с мъжки оркестри, вече не мога да си го позволя.
Ти свирила ли си в мъжки оркестър?
Кой, аз ли?! - Точно от това бягам.
Работих с шест през последните две години. О, Боже.
Тежко, а? Не можеш да имаш доверие на момчетата.
На себе си нямам доверие. Страшно ме влекат саксофонистите,
особено тенор-саксофоните. - Вярно?!
Не знам защо. Но с тях се гипсирам.
Трябва само да изсвирят осем тона от "Ела с мен, моя меланхолична любима",
настръхвам цялата и съм тяхна.
Не думай! - Действа безотказно.
Аз свиря на тенор-саксофон. - Но си момиче, слава Богу.
Да. - Затова дойдох в този оркестър.
Сигурността - на първо място. Да се отърва от копелетата.
Не знаеш изобщо какви са. Падаш си по тях, обикваш ги.
Смяташ, че ще е най-великото нещо след цепелина.
После разбираш, че ти вземат пари назаем,
а ги харчат по други жени и на конни надбягвания.
После се будиш, момчето си е отишло, саксофонът го няма.
Всичко, което е останало, са чифт чорапи
и изстискана паста за зъби.
Вземаш се в ръце, следващ ангажимент, следващ саксофонист...
И всичко започва отначало. Разбираш ли какво имам предвид?
Не съм много умна. - Разумът не е всичко.
Едно мога да ти кажа. Това няма да ми се случи отново. Никога.
Писна ми да ми се пада краят на близалката.
Лед? Какво става с леда? Всички се безпокоят.
Дай и на нас питие. - Разбира се.
През юни навършвам 25. - Така ли?
Това е четвърт век. Време да се замислиш.
За какво? - За бъдещето. За съпруг.
Затова се радвам, че отиваме във Флорида.
Какво има във Флорида? - Милионери. Гъмжи от тях.
Отлитат на юг през зимата, като птиците.
Ще си хванеш богата птичка? - Не ми пука колко е богат.
Стига ми да има яхта, частен вагон и собствена паста за зъби.
Права си. - Може и ти да срещнеш някого.
С портфейл на Рокфелер и плещи на Джони Вайсмюлер.
Аз искам моят да носи очила. - Очила ли?
Мъжете с очила са много по-нежни,
сладки и безпомощни. Не си ли го забелязала?
Да, като го спомена. - Те имат слаби очи от четене.
Тези дълги колони с дребен шрифт в "Уолстрийт джърнъл".
Тази контрабасистка знае как се прави купон.
Страхотно.
Щастливи дни.
Надявам се този път да ти се падне сладкият край на близалката.
...и еднокракият жокей казал...
Какво е казал? - Еднокракият жокей казал:
"Не се безпокой за мен, скъпа, ще яздя странично. "
Много съжалявам. Изглежда хълцам.
Дайте да й натрием врата с лед.
Мисля, че... Изпусна го. Студено е!
Не, моля ви. Не правете това. - Има гъдел.
Помощ. Моля ви. Недейте.
Помощ!
Помогни ми, Джоузефин. Моля ви, спрете това. Спрете!
АВАРИЙНА СПИРАЧКА
Какво стана? - Нямам идея.
Искам да кажа, че ще видя.
Тихо. - Добре, какво става тук?
Бийнсток!
Във Флорида ли сме?
СЕМИНОЛ-РИЦ
Шугър? Ето. Аз ще нося инструмента.
Благодаря ти, Дафни. - Благодаря ти, Дафни.
Не е ли сладичка?
Здравейте.
Ето ги там. Повече милионери, отколкото си виждала.
На бас, че всички са над 75 г. - Това е 3/4 век.
Кара едно момиче да се замисли.
Да се надяваме, че са довели и внуците си.
УОЛСТРИЙТ ДЖЪРНАЛ
Извинете ме.
Може ли? - Заповядайте.
Аз съм Осгууд Фийлдинг Трети. - Аз - Пепеляшка Втора.
Ако има нещо, на което се възхищавам, това е тънък глезен.
Аз също. Чао.
Дайте да нося някой инструмент. - Благодаря ви.
Много сте сладък.
Възхитително е да имаме млада кръв наоколо.
Аз лично съм група 0. - Винаги ме е пленявал шоубизнесът.
Така ли? - Да.
Това струва на семейството ми много пари.
Инвестирали сте в шоу? - В шоугърли.
Женил съм се 7-8 пъти. - Не сте сигурен в бройката?
Мама води сметките. Тя е много обезпокоена за мен.
Тази година за премиерата на "Скандал" на Уайт ме прати във Флорида.
Тя си мисли, че съм на яхтата си сега
и ловя риба в открито море.
Приберете въдицата, г-н Фийлдинг.
Замятате за грешната риба.
Ако обещая да бъда послушен, какво ще кажете за вечеря?
Съжалявам. Ще бъда в оркестъра. - Вярно.
На какъв инструмент свирите? - На контрабас.
Зашеметяващо. С лък ли свирите, или просто опъвате?
През повечето време го поплясвам.
Сигурно сте страхотна. - Да се обзаложим?
Последната ми жена бе акробатична танцьорка. Като каучук.
Можеше да пуши цигара, държейки я с пръстите на краката си.
Но мама прекрати брака ни. - Защо?
Не одобрява момичета, които пушат.
Довиждане. - Довиждане?
Тук аз ви оставям. - Не, не, недейте.
Няма да се отървете така лесно. - Добре, шофьор.
Веднъж около парка, бавно. И си дръж очите на пътя.
За каква ме мислите г-н Фийлдинг?
Моля ви. Няма да се повтори. Моля, върнете се.
Ще повървя, благодаря. - Моля ви, госпожице, аз...
Добре момичета. Ето разпределението по стаи.
Очилата ми. Къде са ми очилата?
Олга и Мери Лу са в 412. Мери Лу, намятай кимоно,
като звъниш на румсървис. - Джоузефин и Дафни са в 413.
Благодаря. - Долорес и Шугър са в 414.
Аз и Шугър? - А ти какво очакваше?
Еднокрак жокей? Розела и Емили - в 415.
Щеше ми се да сме в една стая. - И на мен. Но не се тревожи, Шугър.
Ще се виждаме често. - 414-та...
Същия номер стая имах и в Синсинати,
на последното ми турне с мъжки оркестър.
Какъв негодник беше! - Саксофонистът ли?
Че кой друг?! Бях луда по него!
В 2 ч. през нощта ме прати за хотдог и картофена салата.
Картофената беше свършила и му взех зелева.
А той ми я хвърли в лицето. Забрави саксофонистите.
Ще срещнеш милионер - и то млад! - Защо си толкова сигурна?
Женска интуиция.
Това ли е вашият багаж? - И онзи там също.
Добре, кукло.
Предполагам, че искаш бакшиш. - Забрави за това, кукло.
И ти, и аз работим тук. Ще е хубаво да сме колеги.
Чуй ме, кукло. По кое време си свободна довечера?
Защо? - Нощна смяна съм.
Скрих една бутилка джин. Та като поутихне...
Ти не си ли малко млад за това, синко?
Искаш ли да видиш шофьорската ми книжка?
Изчезвай, чуваш ли? - Точно такива ги обичам!
Големи и наперени. И разкарай съквартирантката си!
Какво се случи? - Опипа ме в асансьора.
Така живее другата половина. - Дори не съм хубава.
Не им пука. Носиш пола. Все едно да размахваш червено платно пред бик.
Омръзна ми да съм платно. Искам пак да съм бик.
Да се омитаме. - Къде?
Ти обеща, че като пристигнем във Флорида, изчезваме.
Как? Ние сме разорени. - Можем да намерим друг оркестър.
Мъжки оркесдтър. - Слушай, глупак.
Коломбо Гетите ни търси във всеки мъжки оркестър.
Това е унизително. - Опипал те, голяма работа.
Да не предпочиташ да вадят олово от теб?
Колко дълго ще издържим така?
Какво се оплакваш? Добре сме си.
Имаме стая и храна. Плащат ни всяка седмица.
Виж - палми, летящи риби...
Не ме баламосвай с риби. Знам, че искаш да останеш.
Сваляш Шугър. - Аз? Шугър?
Видях ви в рейса да си гукате,
хихикате си, разменяте си червила.
Какви ги приказваш? Аз и Шугър? - Ние сме просто сестри.
А аз съм вашата баба травестит и ще ви наглеждам.
Облечени ли сте?
Влез.
Да сте виждали кафяв куфар с бели ивици и инициалите ми?
Всичките ми плажни дрехи бяха вътре.
Не, не сме. - Не разбирам.
Първо ми изчезнаха очилата, после куфарът ми.
Къде ми е китарата? - Сега и китара.
Сигурно има крадец тук. - Ето я. Здрасти, Шугър.
Отиваме да плуваме. Идвате ли? - Разчитай!
Момент. Ти нямаш бански. - Не й трябва. Аз също нямам.
Видя ли, и тя няма. - Нямаш ли?
Можем да наемем на плажа. А ти Джоузефин?
Мисля да си взема гореща вана.
В ден като този? Навън е прекрасно. - Да кисне във ваната. Да вървим
Да не изгориш! - Имам предпазен крем.
Ще те намажа, ти ще намажеш мен. Ще са мажем заедно.
Чао.
Дафни, престани! Какво си мислиш, че правиш?
Номер, научен в асансьора.
Внимавай. Идва голямата вълна.
Нямах представа, че си такова голямо момиче.
Трябваше да ме видиш преди диетата.
Имах предвид ръцете и раменете. - Ами нали разнасям контрабаса.
За едно обаче ти завиждам. - За кое?
Че си толкова плоскогърда. Дрехите на теб стоят по-добре отколкото на мен.
Внимавай, Дафни. - Шугър, ела, да играем на топка.
Младши, време е за следобеден сън. - Не, искам да си играя.
Чу какво каза майка ти. Марш!
Този плаж не е достатъчно голям за двама ни.
Мамо! - Така...
Обичам кафе, обичам чай.
Колко пича си падат по мен?
Едно, две, три...
Четири, пет, шест, седем...
Ужасно съжалявам. Не се ударихте, нали?
Май не. - Искам да сте сигурна.
Защо? - Когато хората разберат кой съм,
наемат адвокат мошеник и ме съдят за три-четвърти милиона долара.
Аз няма да ви съдя, който и да сте.
Благодаря.
А кой сте? - Сега, наистина!
Шугър! Хайде.
Честно.
Чао.
Не съм ли ви виждала преди? - Малко вероятно.
В хотела ли сте отседнали? - Ни най-малко.
Лицето ви ми е познато.
Може би сте го виждали по вестници и списания. Във "Венити феър".
Сигурно оттам. - Бихте ли се мръднали малко.
Скривате ми гледката. - Коя гледка?
Вдигат червено-бял флаг на яхтата в часа за коктейли.
Вие притежавате яхта?
Коя е? Голямата ли? - При всичката мъка по света,
никой не трябва да притежава яхта за повече от 12.
Напълно съм съгласна. Кажете, кой вдига този флаг?
Жена ви? - Не, стюардът по флаг.
А кой ви приготвя коктейлите? Жена ви ли?
Не, стюардът за коктейлите.
Вижте, ако се интересувате женен ли съм...
Никак не ме вълнува това. - Не съм женен.
Това е много интересно.
Как е борсата? - Нагоре, нагоре.
На бас, че докато говорим, печелите сто бона.
Може би. Да не играете на борсата? - Свиря на хавайска китара и пея.
За собствено забавление? - Свирим в хотела. Сладката Сю
и Обществото на синкопиращите. - Значи сте момичета от обществото?
Доста. От колежи като Брин Маър, Васар.
А това го правим за майтап.
Синкопиращи? Значи ли, че свирите тази бърза музика джаз?
Да, горещи ритми.
Някои го предпочитат горещо. Аз лично обичам класическа музика.
Аз също. Всъщност... Прекарах 3 г.
в Шебойганската музикална консерватория.
Солидно училище. Семейството ви не възразява ли срещу кариерата ви?
Баща ми дори ме заплаши да ме остави без пари.
Не ми пука. Беше скука. Тържества за завършване...
...по встъпване в длъжност. Лов с хрътки.
И все същите 400 души.
Изумително е как не сме се срещнали до сега.
Щях да запомня някой толкова привлекателен.
Много сте мил. Обзалагам се, че сте също нежен и безпомощен.
Моля? - Имам теория за мъжете с очила.
Каква теория? - Ще ви я кажа, като ви поопозная.
Какво ще правите довечера? - Довечера?
Бихте могли да дойдете и да ни чуете как свирим.
Бих искал, но ще е трудно. - Защо?
Идвам на суша два пъти дневно, по време на отлива.
Заради тези миди. Те са моето хоби.
Вие събирате миди? - Както баща ми и дядо ми.
Може да се каже, че имаме страст към мидите.
Затова кръстихме на тях компанията си.
"Шел Ойл"?! - Моля ви, без имена.
Просто ме наричайте Младши. - Шугър!
Хайде, мила. Да се обличаме за вечеря.
Върви, Дафни. Идвам след малко. - Добре.
Какво има, г-це? Какво ме зяпате така? Непрекъснато ми се случва.
И аз го познах. Снимката му беше във "Венити фъйр".
"Венити феър" ли? - Бихте ли се отместили.
Стоиш му на пътя. Очаква сигнал от яхтата си.
Неговата яхта ли?! - За 12 души.
Приятелката ми Дафни. Тя е от колежа Васар.
Какво съм?! - "Брин Маър" ли беше?
Чух тъжна история за едно момиче оттам.
Доносничела за съквартирантката си
и я намерили удушена със собствения й сутиен.
Трябва много внимателно да избираме съквартирантите си.
Мисля, че по-добре да вървим. - Чудесно е, че срещнах двете ви.
Ще дойдете ли да ни чуете? - Ако ми е възможно.
Елате. Ще бъде такъв купон.
И доведете яхтата си. - Хайде, Дафни.
Какъв е този? - Ръцете долу. Аз го видях първа.
Шугър, малък съвет. Ако аз бях момиче, а аз съм, щях да внимавам.
Ако внимавах, нямаше да го срещна.
Веднага ще кажа на Джоузефин. - Да, Джоузефин...
Тръпна да видя лицето й. Ще се изненада ли?
И аз нямам търпение. Да идем веднага да й кажем.
Няма нужда да тичаме. - О, има.
Джоузефин!
Предполагам, че не е тук. - Не е ли забавно!
Нямам представа къде може да е. - Ще се върна пак.
Чакай. Имам чувството, че ще се появи всеки миг.
Ако щеш вярвай, Джоузефин го предрече.
Да, бе, как не. - Дали е отишла да пазарува?
Да, това ще да е. Нещо ми подсказва, че ще влезе
и ще изглежда по съвършено нов начин.
Не те чух да влизаш. - Добре ли се забавлявахте?
Случи се най-прекрасното нещо. - Какво?
Познай! - Отменили са сухия режим?
Напрегни се, можеш и по-добре.
Запознах се с един от тях. - От кои?
Шел Ойл Младши. Има милиони, носи очила.
Има и яхта. - Не думай.
Има не само яхта, а и колело. - Дафни!
Хайде, разкажи ми за него. - Млад и красив и е ерген.
Той е истински джентълмен.
Нали знаеш, не един от онези хищници.
По-добре го последвай, да не го изпуснеш.
Този няма да го изпусна. Толкова е сладък.
Събира мидички. - Мидички ли?
За какво са му? - Старата игра на мидички.
Дафни, пречиш ни. - Довечера ще го видиш.
Каза, че ще дойде да ни чуе, може би.
Какво е това "може би"? Видях как те гледаше.
Ще дойде със сигурност. - Дано!
Как мислиш, Джоузефин? Какво казва твоята кристална топка?
Шугър? Шугър тук ли е? - Да?
В теб ли е ключа? Заключена съм отвън и правя локва в коридора.
Ще се видим на сцената, момичета.
Какво искаш да причиниш на момичето, правейки се на милионер?
И откъде избара този акцент?
Никой не говори така. Виждал съм те как пързаляш гаджетата.
Но този номер несъмнено е най-мръсният, най-най-подлият...
Не се боя от теб. Слабичък съм, но съм жилав.
Ще си изпатиш. Когато съм ядосан, съм като тигър.
Джо, не ме гледай така. Това беше шега.
Не го мислех сериозно. - Аз ще изгладя костюма.
Вдигни телефона!
Моля?
Да, стая 413-та.
Обаждане от кораб ли? Добре, свържете ме.
Дафни? Твоето непослушно момче е. Сещаш се: Осгууд? В асансьора?
Ти ми удари шамар?
Кой е? - Съквартирантката й.
Дафни не може да говори сега. Неотложно ли е?
За мен да. Ще й предадете ли нещо?
Кажете й, че искам да вечеря с мен на яхтата ми след шоуто довечера.
Разбрах. Вечеря, яхта, след шоуто. Ще й кажа. Яхтата ви?
"Нова Каледония". Това е името й.
Старата "Каледония" потъна по време на един луд купон край нос Хатерас.
Кажете й да не се безпокои. Ще бъде леко хапване. Само ние двамата.
Само вие двамата? Ами екипажът?
Всичко вече е уредено. Дал съм им отпуска на сушата.
Ще има студен фазан със шампанско.
Питах бреговата охрана за времето. Ще има пълнолуние.
Кажете й, че имам новите записи на Руди Вали.
Това е страхотно. Дафни е луда по него.
Луда по кого? Какво...
Да, г-н Фийлдинг?
Ще я вземете след шоуто на вашата моторна лодка. Дочуване.
Какво казахте?
Ще й предам съобщението. - Какво лодка?
Успя. Фийлдинг иска да вечеря фазан с теб на яхтата.
Само трима души на лодката - ти, той и Руди Вали.
Страхотно. Обади му се, че няма да ида.
Разбира се, че няма да идеш. Ще ида аз.
Ще бъдеш на яхтата с този мръсен старец?
Ще бъда на яхтата с Шугър. - А той къде ще бъде?
На брега с теб. - С мен ли?
Стопляш. - Не тази вечер, Джоузефин.
Дафни, гаджето ти ти маха. - Да го духате и двамата.
Помни, че имаш среща с него, така че се усмихни.
Можеш по-добре от това. Усмихни му се със зъбки, с цялото си сърце.
Защо се оставих да ме убедиш? Защо?
Защото сме приятели. Двамата мускетари.
Не ми пробутвай тия мускетари. Как да го задържа на брега?
Кажи, че имаш морска болест. Поиграйте миниголф.
Няма да се оставя отново в мини пространство с този тип.
Коя от вас двете кукли е Дафни? - С голямата цигулка.
От онзи ръб на седма маса.
А това е от мен за теб, кукло. - Разкарай се, хлапе.
Няма значение дали ще оставиш вратата си отворена. Имам ключ.
Какво правиш с цветята ми? - Назаем.
Ще си ги получиш обратно утре.
Няма да се появи. Един без пет е вече.
Дали е забравил? - Знаеш ги какви са милионерите.
Това дойде за теб. - За мен ли?
"Шел Ойл". - Не!
Да! Иска да вечеря с мен на яхтата си.
Ще ме вземе от кея. - Не.
Да! - Чу какво ти каза - да!
Джоузефин, представи си! Аз - Шугър Ковалчик
от Сандъски, Охайо, на яхта на милионер.
Ако можеше сега да ме види майка ми.
Надявам се моята никога да не разбере.
Това беше за тази вечер. Сладката Сю ви казва лека нощ,
напомняйки на вас, татенца, че всяко момиче от оркестъра е виртуоз.
И възнамерявам така да си остане.
Успех! - Благодаря.
Толкова жалко. Пълнолуние, празна яхта.
Ще повърна. - Да отидем да танцуваме.
Има едно крайпътно заведение долу на брега...
Да не повярваш. Той вярно имал колело.
Кой? - Та, крайпътният ресторант?
Имат страхотен кубински оркестър.
Да идем, да завържем очите на оркестъра и да танцуваме танго.
Знаете ли какво, г-н Фийлдинг? - Какво?
Вие сте пожар! - А вие сте най-малко фойерверк.
ЛОДКИ
Привет.
Привет!
Отдавна ли чакате? - Не важно колко дълго чакаш, а кого.
Благодаря ви. И за цветята благодаря.
Поръчах орхидеи от оранжерията ни, но летището в Лонг Айлънд
било затворено заради мъгла. - Важен е жестът.
Май е свършило горивото. - Това ако не е смешно!
Да ви свърши горивото... "Шел Ойл" все пак.
Ето така.
Май е заседнал на задна. Току-що купих тази моторница.
Експериментален модел е. - Май се движим в грешна посока.
Нещо против да се движим назад? Може да трае повече.
Не е важно колко ще трае. Важно е с кого.
Така е.
Изглеждаше толкова малка от брега.
Като стъпиш на нея, е като крайцер или разрушител.
Стандартният размер е. Имаме три. - Три ли?
Мама държи своята в Саутхемптън. Татковата е във Венецуела.
Компанията полага нов петролопровод. - Татко се вълнува от железници.
"Балтимор и Охайо". Кой е десният, кой - левият борд?
Зависи дали идвате, или си отивате.
Искам да кажа, обикновено носът е в обратната посока на кърмата.
Това е мостикът. По него се придвижвате до другата страна.
Бихте ли желали чаша шампанско? - С удоволствие. Накъде?
Имате и нагоре, и надолу. - Да, каютата в случай на урагани.
Друго хубаво нещо на яхтата е, че има много килери.
Сега, да видим. Къде предполагате, че ни е приготвил стюардът?
Вътре. - Колко глупаво от моя страна.
В четвъртък винаги сервират в малкия салон.
Колко изискано. Като плаваща резиденция.
За ерген става.
Каква красива риба. - Хванах я край нос Хатерас.
Каква е?
От семейството на херингите е. - Херинга?
Не е ли удивително как напъхват такава голяма риба в бурканчета?
Свиват се при мариноването. Шампанско.
Нямам нищо против. - Поемаме, както казваме по морски.
На добър път.
Гледай колко сребро. - Трофеи са. Стрелба по чинийки.
Расови кучета, водно поло. - Водното поло не е ли опасно?
И още как. Две понита се удавиха под мен.
Къде ви е колекцията от миди? - Вярно. Къде ли са я сложили?
В четвъртък вечер съм малко като изгубен тук.
Какво има в четвъртък? - Почивен ден на персонала.
И сме сами на яхтата? - Съвсем.
Никога не съм била сама с мъж, посред нощ, посред океана...
Напълно безопасно е. Закотвени сме. И яхтата е в отлично състояние.
От бреговата охрана ще се обадят, ако дойдат айсберги.
Не е заради айсбергите. Но има мъже,
които биха се възползвали от положението.
Вие ме ласкаете. - Сигурна съм, че сте джентълмен.
Не е това. Аз просто съм безобиден. - Безобиден? В какъв смисъл?
Не знам как да се изразя, но съм такъв към момичетата.
Какъв?
Те просто ме оставят студен. - Фригиден?
По-скоро е като психологическа бариера.
Когато съм с момиче, не усещам нищо.
Опитвал ли сте? - Дали съм опитвал?!
Опитвам непрекъснато.
Виждате ли? Нищо.
Съвсем нищо? - Пълен провал.
Така се чувствам ужасно. - Скъпа, не сте виновна.
Понякога майката природа си прави такива шеги.
Нещо се обърква отвътре.
Не можете да се влюбите? - Вече не.
Веднъж бях влюбен, но предпочитам да не говоря.
Не искате ли малко студен фазан? - Какво се случи?
Не искам да ви досаждам. - Не бихте могли.
Бях първокурсник в Принстън. И там - това момиче. Казваше се Нели.
Баща й беше вицепрезидент на "Хупмобил. " И тя носеше очила.
През онова лято ходихме до Големия каньон.
Бяхме на най-високата скала, гледахме залеза,
когато изпитахме импулс да се целунем.
Аз си свалих очилата. Тя си свали очилата.
Аз пристъпих към нея. Тя пристъпи към мен.
О, не!
Да. Осем часа по-късно я измъкнаха с муле.
Три пъти й преливахме кръв. Имаме еднаква кръвна група, нулева.
Но беше твърде късно.
Тъжна история. - И оттогава...
Като камък, безчувствен, сякаш са ми инжектирали упойка.
Горкичкото, горкичко момче.
Да. Всички пари на света и какво? Ментов сироп или от боровинки?
Как може да мислите за ядене в такъв момент?
А какво ми остава? - Толкова ли е безнадеждно?
Семейството ми направи каквото можа.
Нае най-красивите френски компаньонки.
Нае възпитател да ми чете забранени в Бостън книги.
Внесе трупа танцьорки от Бали,
с онези звънчета на глезените и дълги нокти.
Какво прахосване на пари.
Някога пробвали ли сте с американка? - Защо?
Усетихте ли нещо?
Благодаря, все същото. - Трябва да отидете при добър лекар.
Бях. Прекарах шест месеца във Виена с професор Фройд, легнал по гръб.
После дойдоха братята Майо, инжекции, хипноза, минерални бани.
Ако не бях такъв страхливец, щях да се самоубия.
Не говорете така!
Някъде трябва да има момиче, което...
Ако някога намеря такова момиче, ще се оженя за нея веднага.
Ще ми направите ли услуга? - Разбира се. Каква?
Може да не съм д-р Фройд, братя Майо,
или някоя от онези френски компаньонки,
но мога ли и аз да опитам? - Добре, щом настоявате.
Нещо този път? - Страхувам се, че не.
Ужасно съжалявам. - Искате ли още малко шампанско?
Може би, ако имахме малко музика. Как се намалява осветлението?
Ужасно мило е, че искате да помогнете, но е безполезно.
Мисля, че има ключ ей там.
А там е радиото. Това е все едно да поканиш глух на концерт.
Но вие не си давате шанс.
Не се съпротивлявайте.
Отпуснете се...
Като да пушиш, без да вдишваш.
Ами вдишвайте!
Дафни, пак водиш. - Съжалявам.
Ами сега?
Не съм съвсем сигурен.
Ще пробвате ли още веднъж?
Имам странно усещане в пръстите на краката.
Като че ли някой ги пече на бавен огън.
Да хвърлим още съчки, да лумне.
Мисля, че сте на верен път.
Вероятно. Очилата ви се замъглиха.
Никога не съм предполагал, че може да е така.
Благодаря.
Казваха ми, че съм капут, свършен, съсипан.
И ето те теб, правиш на глупци всички тези експерти.
Минерални бани. Не, наистина.
Къде се научи да се целуваш така?
Продавах целувки на Млечния фонд.
Напомни ми утре да изпратя чек за 100000 долара на Млечния фонд.
Лека нощ. - Добро утро.
Колко дължа на Млечния фонд дотук? - 850000.
Да ги закръглим на милион.
Забравих да ти дам разписка.
Здрасти, Джери. Всичко под контрол ли е?
Имам да ти казвам куп неща.
Какво се случи? - Сгодена съм.
Поздравления. Кое е щастливото момиче?
Аз.
Моля?
Осгууд ми направи предложение. Планираме сватбата през юни.
Какво дрънкаш? Не можеш да се омъжиш за Осгууд.
Твърде стар за мен ли е? - Не говориш сериозно.
Защо не? Той непрекъснато се жени.
Но ти си мъж! Защо му е на мъж - мъж?
Сигурност. - По-добре полегни. Не си добре.
Не се дръж с мен като с дете. Знам какъв е проблемът.
Да, има проблем. - Майка му. Трябва да одобри.
Но аз не се притеснявам, понеже не пуша.
Има друг проблем. - Какъв?
Трябва да идете на меден месец.
Обсъдихме го. Той иска на Ривиерата.
Но аз предпочитам Ниагарския водопад.
Сигурно си полудял. Не можеш да се справиш с това.
Няма да трае много. Ще му кажа истината, като му дойде времето.
Кога? - Веднага след церемонията.
Ще уредим анулиране, той ще ме обезпечи хубавичко,
и ще започна да получавам чекове за издръжка всеки месец.
Джери. Изслушай ме. - Какво има?
Има закони, конвенции. Това просто не може да стане.
Това може да е последният ми шанс да се омъжа за милионер.
Джери, ще ме послушаш ли? Забрави цялата работа.
Просто си повтаряй, че си момче. Ти си момче.
Момче съм. - Добро момче.
Момче ли съм?
Момче съм. По-добре да бях умрял...
Момче съм! Аз съм момче, боже, момче...
А какво да правя с годежния подарък?
Какъв годежен подарък? - Осгууд ми подари гривна.
Това са истински диаманти. - Разбира се!
Годеникът ми да не е безделник! - Ще трябва да му я върна.
Чакай, Джери, да не прибързваме.
Не искаме да нараняваме чувствата на Осгууд.
Една минутка. - Аз съм, Шугър.
Влизай.
Дочух гласове. Трябваше да говоря с някого.
Не мога да заспя. - Трябва ти глътка бърбън.
Отказах се от това завинаги.
Добре ли си прекара? - Добре ли?
Беше убийствено красиво.
Посегна ли ти? - Не, разбира се.
Точно обратното стана.
Той има нужда от помощ. - За какво?
Толкова е изискан. Да бяхте видели яхтата!
Свещи, ментов сироп и боровинки.
Ще ми се да бях там.
Ще го видя отново довечера... и всяка вечер.
Май ще получа предложение, само да събере кураж.
Трябва си кураж, да. - Дафни получила предложение снощи.
Вярно ли? - От богат милионер.
Това е прекрасно! Бедната Джоузефин. - Аз?
Дафни има обожател, аз също. Ако можехме да намерим и за теб някого.
Ето ме, кукло.
ХОТЕЛ "СЕМИНОЛ-РИЦ"
10-ТА СРЕЩА НА ЛЮБИТЕЛИТЕ НА ИТАЛИАНСКА ОПЕРА
"Приятели на италианската опера", това сме ние.
Регистрирайте се там.
Коломбо Гетите. Делегат от Чикаго. Клон Саут Сайд.
Благодаря. - Привет, Гети.
Залагахме 8:1, че няма да се появиш. - Защо да не се появя?
Мислехме, че си разстроен заради Клечката.
Всички си отиваме от този свят. - Никога не знаеш кой е следващият.
Добре, Гети. Яви се при оръжейния сержант.
За какво? - Заповеди от малкия Бонапарт.
Вдигни си ръцете. - Какво ви хрумна?
Малкият Бонапарт не иска оръжие наоколо.
Добре, чист си.
Но ти не си.
Не е зареден.
Следващият.
Какво има тук? - Стиковете ми за голф.
А това какво е? - Моят картечко.
Ще се видим на банкета, Гети.
Откъде научи този евтин номер?
Хайде, момчета.
И ако това не е Коломбо Гетите. - Здрасти, кука.
Какво те води във Флорида? - Любителите на операта се събират.
Реших да дойда, в случай, че някой реши да пее.
Много смешно. - Къде беше в 15 ч. на св. Валентин?
Бях на "Риголето". - Малко име?
Адрес? - Това е опера. Невежа.
В гаража на "Кларк стрийт"? - "Кларк стрийт"? Не съм чувал.
А да си чувал за "Химическо чистене" на Уобаш авеню?
В деня след стрелбата си им изпратил гети с кръв по тях.
Порязах се, докато се бръснех. - С гети ли се бръснеш?
Че аз спя с гети. - Стига шегички.
Ти си гръмнал Чарли Клечката и ние го знаем.
Кои вие? - Аз и двамата свидетели,
които адвокатите ти търсят из Чикаго.
Момчета, да знаете нещо за гараж и свидетели?
Ние? Нали бяхме с теб на "Риголето".
Честна дума.
Не се тревожи, Гети. Тези дни ще ги изровим тези свидетели.
Точно това ще трябва да направите. Да ги изровите.
Чувствам се негодяй, приемайки бижута от мъж под фалшив предлог.
Наслаждавай се на младини. Оправи си устните, да изглеждаш добре за Осгууд.
Ще бъде сломен, че не мога да се омъжа за него.
А аз ще сломя Шугър, като научи, че не съм милионер.
Такъв е животът. Не става омлет, без да счупиш яйцата.
Какви са тия омлети? - Не се заяждай.
Имаме яхта, гривна, ти имаш Осгууд, аз - Шугър.
Всичко е точно.
Джо. - Какво?
Нещо ми подсказва, че ще правим омлет.
Хайде, Дафни.
Нагоре. - Задръж.
Трети, моля.
Не искам да се натрапвам, но не съм ли ви срещал и преди?
О, не. - Трябва да са били други гаджета.
Някога били ли сте в Чикаго? - Ние?
Трябва да сме мъртви, че да идем в Чикаго.
Трети етаж. - На кой етаж си, бонбонче?
Няма значение.
Стая 413. Ще поддържаме връзка. - Не ни търсете, ние ще се обадим.
Казвам ти, Джо, след нас са. Ще ни изправят до стената и...
И когато ченгетата открият две мъртви дами,
и като ни съблекат, ще умра от срам.
Млъквай и събирай. - Да. Добре, Джо.
Не това, идиот. - Те са от Осгууд.
Искаше да си ги сложа довечера.
Няма да намеря друг мъж, който да е така добър с мен.
Ако излезем живи от този хотел, ще продадем гривната, ще вземем парите,
ще вземем лодка до Южна Америка и ще се скрием в бананова република.
Ако не ядем друго освен банани, може да живеем 50 г.
Ако излезем от хотела живи. Забравихме ли нещо?
Приборите за бръснене. И Шугър.
Свържете ме с 414-та. - Какво правиш?
Обаждам се по телефона. - Кой има време за това?
Няма да я оставим без довиждане.
Обикновено ги зарязваш с ритник в зъбите.
Когато бях саксофонист. Сега съм милионер.
Прати й картичка. Мутрите ще дойдат всеки момент.
Телефонната централа, повикване от кораб до брега.
Кораб до брега? - Ей, Шугър, за теб е. От яхтата.
Ало?
Здравей, най-скъпа моя. Хубаво е да чуя гласа ти.
Май ще повърна.
Не, не спах добре, мила. Да ти кажа право, не съм мигнал.
Аз никога не съм спала по-добре. И имах най-прекрасния сън.
Бях още на яхтата, и котвата се скъса. Носехме се с дни.
Ти беше капитан, аз екипажът ти. Следях за айсберги,
подреждах мидичките ти, забърквах ти коктейли.
И бършех влагата от очилата ти.
И когато се събудих, исках да доплувам обратно до теб.
Да!
Сега, за срещата ни довечера...
Ще се срещнем на кея веднага след шоуто.
Боя се, че тази вечер няма да мога. Утре също не.
Трябва да замина. Изникна нещо неочаквано.
Отплувам незабавно. - За къде?
Южна Америка? Това е неочаквано.
Имаме тези интереси във Венецуела. Татко току-що ми звънна.
Бордът на директорите се е решил на сливане.
Сливане ли? Колко дълго няма да те има?
Доста. Всъщност, изобщо няма да се връщам.
Няма ли?!
Доста е сложно. Ние му казваме висши финанси.
Президентът на Венецуелския петролен синдикат има дъщеря...
А, такова сливане! И как е тя?
Според нашия данъчен съветник бивала.
Но по този начин блика нефтът.
Човек в моето положение е отговорен към акционерите.
Онези хорица, които са вложили спестяванията си.
Естествено. Разбирам. Или поне си мисля така.
Знаех, че ще ме разбереш. Бих искал да има нещо, което...
Което да направя за теб. - Но ти вече направи.
Даде ми вътрешна информация. Утре ще се обадя на моя брокер
и ще му кажа да купи 50000 акции от венецуелския нефт.
Мъдро. Между впрочем, получи ли цветята ми?
Орхидеите от оранжерията ни.
Мъглата най-сетне се вдигнала от Лонг Айлънд и долетяха сутринта.
Чудна работа. Пратих ги в стаята ти.
Вече трябва да са ги доставили.
Долорес, би ли погледнала дали има цветя отвън?
Да, тук са. Бели орхидеи.
Не съм получавала бели орхидеи, откакто дебютирах.
Какво е това?
Кое това? Малък подарък за сбогом.
Истински диаманти.
Сигурно струват колкото теглото им в злато.
Винаги ли си така щедър? - Не винаги.
Исках да знаеш колко съм благодарен за това, което направи.
Нищо не съм направила. - Просто си стана.
Навигаторът влезе. Готови сме за отплаване.
Вдигай котва и попътен вятър.
Ако ти трябва оркестър за сватбата, ще сме тук още няколко седмици.
Сбогом, скъпа моя.
Не знам за капитана, но навигаторът се омита оттук.
Да се махаме. - Чакай малко. Гривната ми.
Какво се е случило с гривната ми? - Нашата гривна!
Какво се е случило с гривната ни? - Направихме нужното.
Не ми излизай със старите номера.
Без номера, огледала и карти в ръкава.
Всичко този път е на ниво.
Къде е тоя бърбън?
Какво има, Шугър? - Не знам.
Внезапно ожаднях.
Откъде имаш тази гривна? - Харесва ли ти?
Винаги ми е харесвала. - Младши ми я даде.
Заминава за Южна Америка да се жени за друга.
На това му викат финанси. - Аз му викам задник.
На твое място бих свалила гривната и бих му я хвърлила в лицето.
Беше първият мил мъж, когото срещам. - Единственият, който ми е дал нещо.
Ще го забравиш. - Как бих могла?
Където и да ида, на всеки ъгъл ще има бензиностанции на "Шел".
Ще ви го върна, когато го изпразня.
Ти луд ли си? Това място гъмжи от мутри.
А ти ми се правиш на милионер. Как ще се измъкнем? Какво ще ядем?
Ще вървим. Ако трябва, ще гладуваме. - Отново "ние".
Не оттам. Не искам да налетим на Гетите и бандата му.
Чисти ли са ти ръцете? Обърни ги. Закопчай ми гетите.
Шефе, страхотно си се изпипал. - Шефе, говорих с другите делегати.
Малкият Бонапарт много се бил вкиснал за това, което се случи на Клечката.
Той и Чарли като малки пеели в хора. - Спри или ще се разплача.
Прибрал последната клечка за зъби на Чарли от гаража
и дал да я позлатят. - Разправям ви аз -
Малкия Бонапарт е омекнал. Вече го няма тук.
А беше като камък. - Лоша работа.
Време е да се пенсионира. - Съгласен съм.
Как ще го пенсионираме? - Ще измислим добър начин.
Малкия Бонапарт и Чарли Клечката пак ще пеят пак в един хор.
Но този път няма да оставим свидетели.
Вижте. Двете гаджета от асансьора.
Елате при нас.
Какво им става на тези дами? - Може би тези дами не са дами.
Същите лица, същите свирки.
Ето ти картичката за св. Валентин. - Музикантите от гаража.
Не смеят да стоят в Чикаго. Ще свършим работата тук.
Хайде.
Какво ще правим сега? - Първо ще се отървем от тези дрехи.
ЧЕСТИТ РОЖДЕН ДЕН, ГЕТИ
Какво стана? - С Тайни ги приклещихме,
но в суматохата се измъкнаха.
А вие къде бяхте? - Ние бяхме с теб на "Риголето".
Тъпак. - Няма проблем.
Ще ги хванем след банкета. Не може да са отишли далече.
Благодаря.
Благодаря ви, приятели на операта.
Изминаха 10 г., откакто се избрах за президент на тази организация,
и ако трябва да съм честен, вие направихте правилния избор.
Да погледнем отчета: през последната финансова година
сме изкарали 12 млн. без данъците. Само че ние не плащаме данъци.
Като във всеки бизнес, и ние имахме малки недоразумения.
Нека почетем с минута мълчание
седмината си члена от Чикаго, клон Норт Сайд,
които не могат да бъдат с нас, защото са изтрити от списъците.
Ти също, Гети. Ставай.
Кротко сега. Знаеш ли кога да излезеш?
Да, при второ изпяване.
И внимавай с тортата, обещах да занеса от нея на децата.
Приятели делегати, в живота на всеки ръководител на бизнес идва момент,
когато той започва да мисли за оттегляне.
Моля, недейте.
Оглеждам се за някой, който да заеме мястото ми.
Имам предвид няколко кандидати.
Например има един от Чикаго, клон Саут Сайд.
Някои хора ми казват, че той е станал твърде голям за гетите си.
Но аз казвам, че е човек, който ще стигне далеч.
Някои хора казват, че вече е отишъл твърде далеч.
Но аз казвам, че не можеш да спреш способния.
Разбира се, има още много да се учи.
Голямата шумотевица, която вдигна на св. Валентин,
не беше добре за обществения ни имидж.
И да остави двама свидетели да избягат
със сигурност е немарливост.
Не се безпокой. Те са повече от мъртви. Почти ги хванах днес.
Искаш да кажеш, че са избягали втори път?
Някои хора ще кажат, че това вече е некадърност.
Но аз казвам: Да се греши е човешко, да се прощава - божествено.
И за да ти покажа какво мисля за теб,
момчетата казаха, че ще имаш рожден ден,
и ти приготвихме една малка торта. - Аз ли да имам рожден ден?
Чак след четири месеца.
Значи сме подранили мъничко. Но какво са 4 мес. между приятели?
Добре, момчета. Сега всички заедно.
Много смешно.
Да се махаме оттук.
Хванете онези двамата.
Имаше нещо в тази торта, което не им понесе.
Комплименти за сладкаря.
Никой да не напуска, докато не получа рецептата.
Ще направите от това федерален случай?
Да.
Изплъзнаха ни се. - Нищо.
Не се безпокойте. Наблюдаваме гари, пътищата и летища.
Няма да избягат. - Чу ли?
Но не наблюдават яхтите. Ще се обадиш на Осгууд.
Ще се обадя и какво ще му кажа?
Че ще му пристанеш. - Да му пристана ли?
Да му пристана? Има си закони, конвенции...
Вярно е, че има конвенции. Но също така има женска морга.
СЛАДКАТА СЮ И ОБЩЕСТВОТО НА СИНКОПИРАЩИТЕ
Джоузефин!
Бийнсток!
Хей, това не е дама.
Не така, Шугър.
Никой мъж не заслужава това.
Джоузефин!
Всичко е готово. Осгууд ще ни чака на кея.
Още не отиваме.
Здрасти. Приятелката ми Джоузефин ще ни бъде шаферка.
Приятно ми е. - Хайде.
Толкова е нетърпелива.
Чакайте Шугър!
Още една шаферка? - Цветарка.
Шугър, какво правиш? - Казах ти, не съм много умна.
Да вървим.
Не ти трябвам, Шугър. Аз съм мошеник и лъжец.
И саксофонист. Едно от копелетата, от които бягаш.
Знам. Всеки път. - Направи си услуга.
Върни се при милионерите.
При сладкия край на близалката, не при изстисканата паста за зъби.
Точно така, говори ми! Разубеди ме!
Обадих се на мама. Беше така щастлива, че плака.
Иска да носиш сватбената й рокля от бяла дантела.
Осгууд, не мога да се омъжа в роклята на майка ти.
Тя и аз нямаме еднакво телесно устройство.
Ще я преправим. - О, не, недей.
Ще бъда откровена с теб. Не можем да се оженим.
Защо да не можем? - Ами...
Първо, не съм естествено руса. - Няма значение.
Пуша. Непрекъснато пуша. - Не ме интересува.
Имам ужасно минало. От три години живея със един саксофонист.
Прощавам ти.
Не мога да имам деца. - Ще си осиновим.
Ама ти не разбираш!
Аз съм мъж! - Е, никой не е съвършен.
Субтитри: SDI Media Group