Седми печат
"И кад Јагње отвори седми печат..."
"...наста тишина на Небесима, око пола часа."
"И видех седам анђела, који стајаше пред Богом и даде им се седам труба..."
"...и спремаше се да затрубе."
Ко си ти?
Ја сам Смрт.
Долазиш ли по мене?
Већ дуго те пратим.
Знам.
Јеси ли спреман?
Моје тело се плаши, али ја не.
Причекај мало.
Сви то кажу. Не дозвољавам одлагање.
Ти играш шах, зар не?
Како то знаш?
Видео сам на сликама.
Да, прилично сам добар играч.
Али ниси вештији од мене.
Зашто желиш да играш шах са мном?
- То је моја ствар. - Потпуно си у праву.
Докле год играм - живим.
Ако победим ти ме пушташ.
Твоје су црне!
И пристају ми добро.
У међуножју уличарке лежим.
То место такви к’о ја воле.
Господ је горе, високо, знаш.
Ал’ Сатана нас налази овде, доле.
Прича се о предсказању и осталим ужасима.
Два коња су појели један другога...
Гробови широм отворени и разбацане кости.
Четири сунца су била на небу.
Где је крчма?
Је ли ти он показао пут?
Не баш.
- Шта је рекао? - Ништа нарочито.
- Био је нем? - Не, господине.
Био је прилично речит.
Заиста.
Али веома мрачан.
Добро јутро. Доручковао си?
Штета што не могу да једем траву.
Мораш да ме научиш?
Ми осећамо притисак.
Овдашњи народ није заинтересован за уметност.
Mарија, пробуди се! Нешто сам видео! Морам да ти испричам!
Шта се догодило?
Имао сам привиђење. Било је тако стварно.
Ти и твоја привиђења!
Видео сам је, у сваком случају.
Кога то?
Девицу Марију.
Стварно си је видео?
Могао сам да је дотакнем.
Имала је златну круну и свој плави плашт.
У малим златастим рукама је држала Христа и учила га да хода.
Када ме је видела, насмешила се.
Очи су ми засузиле.
И док сам их брисао, Она је нестала.
И завладала је страшна тишина...
на небу и на земљи.
То си ти измислио!
Ти ми не верујеш, али то је истина.
То није стварност, коју видиш, него нешто друго.
Као кад си рекао да је ђаво офарбао точкове кола у црвено,...
користећи свој реп као четку.
Зашто ме увек на то подсећаш?
И имао си црвену боју под својим ноктима.
То сам измислио...
да би поверовала у моје остале визије.
Обуздај своја привиђења, јер ћу те сматрати лудим.
Колико ја знам још ниси, мада нисам баш сигурна.
Није моја кривица што чујем гласове...
и видим девицу Марију и што анђели и ђаволи воле моје друштво.
Rekао сам ти једном за свагда да...
ми је потребан јутарњи сан!
Молио сам те, али ништа не помаже. Хоћеш ли сада ућутати!
Желим бољи живот за Михаила.
Он ће постати велики акробата, или жонглер.
Или мађионичар, који ће извести немогућ трик.
Који је то трик?
Учиниће да лоптица стоји у ваздуху.
- Али, то је немогуће. - Да, за нас, али не и за њега.
Увек машташ!
Написао сам песму. Целу ноћ сам лежао будан.
Хоћеш да је чујеш?
Да, баш сам радознала.
Голубица на грани
У касно лето...
Она пева тако слатко о Исусу Христу
На Небесима је велико весеље...
Спаваш ли?
- Лепа је то песма. - Није завршена.
Чула сам, али ћу још мало одспавати. Отпеваћеш ми остатак касније.
Само спаваш и спаваш.
Је ли ово маска за глумца?
Свештеници добро плаћају, тако да играм.
Глумићеш Смрт?
Плашићеш честите људе глупостима.
Где ћемо одиграти представу?
На фестивалу Светаца у Елсинору.
Глумићемо на степеницама цркве.
Зашто не нешто забавно? Људи то више воле.
Кажу да земљом кружи куга.
Свештеници спекулиши о изненадној смрти и моралном паду.
Које ћемо улоге глумити?
Луда као ти може да глуми људску душу.
Није нека улога.
Ко овде одлучује? Ја сам вођа ове дружине.
"О лудо, живот твој...
...виси о једној нити танкој.
Кратак је тај дан твој."
Хоћу ли се са овом маском допасти женама?
Па, шта је?
Не померај се. Ништа не говори.
Ћутим као гроб.
Волим те.
Шта би ово требало да представља?
Игру Смрти.
- А ово је Смрт? - Да, он игра са свима.
Због чега све те мазарије?
Да подсете људе на смрт.
То их неће учинити срећнијим.
Зашто их чинити срећнијим? Зашто их понекад и не уплашити?
Онда неће гледати твоје слике.
Наравно да хоће.
Лобања је занимљивија од голе жене.
Ако их уплашиш...
- Размишљаће... - А када размишљају...
- ...још се више плаше. - И падају у наручје свештеника.
- То се мене не тиче. - Ти само сликаш твоју слику.
Сликам живот какав јесте. А људи могу да раде шта хоће.
То љути људе.
Онда насликам нешто забавно.
Човек мора од нечега да живи.
Бар док га куга не однесе.
Куга! Грозно!
Треба да видиш те чиреве...
Удови се јако трзају.
Непријатно.
Покушавају да ишчупају гнојне чиреве,...
гризу сопствене руке,...
кидају вене чешући се,...
вриште у агонији.
Јесам ли те уплашио?
Мене? Не познајеш ти мене.
Каква је оно тамо бесмислица?
Људи верују да је куга...
...Божја казна.
Гомиле иду земљим и бичују себе и друге...
да би умолили Бога.
Бичују се?
Да, изгледа језиво.
Пожелиш да се сакријеш у рупу, кад они пролазе.
Дај ми џина? Цео дан сам пио воду.
Ожеднео сам као камила у пустињи.
Ипак си се уплашио?
Желим да се исповедим најбоље што могу,...
али ми је срце празно.
Празнина је моје огледало.
Видим свој лик...
и осећам гађење и страх.
Равнодушност према људима ме је издвојила из њиховог друштва.
Сада живим у свету духова,...
као заробљеник у сопственом сну.
- А ипак не желиш да умреш. - О да, желим.
Па шта онда чекаш?
Откровење.
Желиш гаранцију.
Назови то како год желиш.
Зар је тако тешко спознати Бога својим чулима?
Зашто Он мора да се скрива из магловитих обећања...
и невидљивих чуда?
Како да верујемо верницима, када не верујемо себи?
Шта ће бити са нама, који желимо да верујемо, али не можемо?
А шта ће бити од оних, који нити желе, нити могу да верују.
Зашто не могу убити Бога у себи?
Зашто Он наставља да живи у мени, на болан и понижавајући начин?
Желим да Га ишчупам из свог срца,...
Али Он остаје подругљива реалност,...
које се не могу ослободити.
- Чујеш ли ме? - Чујем те.
Желим знање, а не веру. Не нагађања, већ знање.
Желим да Бог пружи Своју руку,...
открије Своје лице и говори са мном.
Али Он ћути.
Плачући Га зовем из таме, али ми се чини да никога нема.
Мошда ни нема никога.
Онда је живот бесмислени терор.
Не може се живети, гледајући Смрт и бити свестан ништавности свега.
Већина људи не размишља ни о Смрти, ни о ништавилу.
Све док не дођу до ивице живота и док не виде таму.
Ах, тај дан.
Видим.
Од нашег страха морамо обликовати један лик...
и назвати га Богом.
Узнемирен си.
Јутрос ме је посетила Смрт.
Играмо шах.
Та игра ми омогућава да средим једну кључну ствар.
Какву ствар?
Цео живот ми је био бесмислена потрага.
Говорим то без горчине и самосажаљења.
Знам да је такав живот већине људи.
Искористићу ово одлагање за једно значајно дело.
Зато играш шах са Смрћу?
Он је веома вешт тактичар,...
али нисам изгубио ни једну фигуру.
Како ћеш надмудрити Смрт?
Комбинацијом ловца и коња...
Разбићу његово крило.
То ћу запамтити.
Варалице! Преварио си ме!
Али, наћи ћу ја излаз.
Наставићемо нашу игру у крчми.
Ово је моја рука. Још могу да је покрећем.
Крв још тече мојим венама.
На небу још сунце сја,...
а ја, Антонијус Блок...
играм шах са Смрћу!
Мој господар и ја смо били далеко.
Крсташки ратови?
Десет година смо били и Светој Земљи...
Змије су нас уједале, муве нам пиле крв...
неверници убијали, тровало нас је лоше вино,...
добијали смо вашке од жена, које су трунуле од грозница...
и све то у славу Божју.
Слава Божија.
Наш поход је био толико глуп,...
да је само идеалисти тако нешто могло да падне на памет.
То је страшно у вези ове куге.
Она је много гора од свега тога.
Где год да се окренемо, задњица нам је позади.
Задњица позади. Жива истина.
Ево га штитоноша Jens. Он руга се Смрти...
подсмева Господу, смеје самом себи,...
а смеши женама.
Његов свет постоји само за њега,..
Апсурдан свима, па чак и њему.
Бесмислен на Небу и равнодушан у Паклу.
Каква је то смрдљива супа? За шта ће ти?
Она је имала однос са нечастивим.
Сада је у оковима.
Сутра ће бити спаљена. Ми морамо да држимо ђавола подаље.
Уз помоћ ове смрдљиве течности?
Крв и жуч црног пса.
Нечастиви не подноси тај мирис.
Ни ја.
Јеси ли видела ђавола?
- Не смеш да говориш са њом. - Зар је то тако опасно?
Изгледа да је она узрок куге, која нас је све напала.
Судбина је лупеж...
А ти си јадни несретник...
Сад живахно поскакујеш...
Сад пузиш са црвима...
Мораш ли да певаш?
Шта је?
Чудиш се што крадем од мртваца?
Данас је то уносан посао.
Нема користи од приче.
Свако се стара за себе.
Не покушавај да вичеш. Ни Бог ни људи те неће чути.
Зар то није изненађујуће?
Ја тебе знам. Ти си Равал, из теолошке школе.
Ти си Доктор Мирабилис, Coelestis et Diabilis.
Зар није тако?
Пре десет година си убедио мог господара...
да се придружи крсташима.
Јесам ли те уплашио? Осећаш ли бол у стомаку?
Сада разумем значење ових десет протраћених година.
Било нам је сувише добро, били смо презадовољни.
Господ је хтео да умањи наш понос,...
па је послао тебе да затрујеш ум мог господара.
Било је то добронамерно.
Сада си искуснији. Постао си лопов.
Много прикладније занимање за подлаца.
Нисам жељан крви,...
али када те сретнем следећи пут жигосаћу те, како и заслужујеш.
Дошао сам да напуним своју флашу.
Зовем се Јенс.
Добар сам млад човек,...
пун племенитих мисли и дела.
Збогом моја драгано. Могао сам да те силујем,...
али у такву љубав не верујем.
То на крају досади.
Почињем да мислим да ми је потребна домаћица.
Умеш ли да куваш?
Надам се да ми је жена досад умрла.
Тако да ми треба домаћица.
Немој да стојиш и да се цериш! Дугујеш ми живот, знаш то!
Проклети глумци.
Праве будале од себе.
Ја нисам у првом чину, тако да ћу отићи иза завесе.
Шта се ти смејеш, идиоте!
Коњ седи на дрвету и гракће...
Пут је широк, али је капија уска...
А Црни игра на обали.
Кокошка мијауче у мрачном језеру
Дан је црвен, али је риба мртва.
Црни чучи на обали
Змија лепрша високо на небу.
Девица је весела, али је миш задовољан.
Црни трчи обалом.
Ован пишти...
са своја два зуба.
Проклетство је тешко.
Таласи се ломе.
Црни смрди на обали
Крмача се маци, а мачка се праси.
Ноћ је црна, а мрак је густ.
Црни стоји, стоји на обали...
Бог нас кажњава.
Црна смрт ће нас све покосити.
Вас тамо, који зевате као телад...
и вас, који сте надути од самозадовољства,...
ово је можда ваш последњи час.
Смрт вам је за леђима.
Њена сјајна лобања блиста изнад ваших глава.
Кога од вас ће првог да дохвати?
Ти, буљећи као јарац,...
ноћас ћеш видети свој последњи искривљени осмех.
Ти, жено у којој буја животна пожуда,...
хоћеш ли увенути, пре зоре?
Ти, набреклог носа...
хоћеш ли нагрђивати земљу још једну годину?
Знате ли ви, идиоти, да ћете умрети?
Сви сте ви проклети, чујете ли?
Проклети! Проклети! Проклети!
Смилуј се, Господе, на нас, грешне.
Не окрећи од нас Своје лице.
У име Сина Твога, Исуса Христа
Зар заиста очекују да данашњи, модерни људи...
озбиљно схвате ту причу о проклетству?
Ругате ми се, господару.
Читао сам и слушао све те бајке.
Чак ни приче о Богу Оцу...
Исусу Христу и Светом Духу нису оставиле утисак на мене.
Зашто вичеш?
Ја сам Плог, ковач, а ти си Јенс, витезов штитоноша.
- То је могуће. - Јеси ли видео моју жену?
Нисам, али и да сам је видео и да она личи на тебе...
...заборавио бих да сам је и видео.
Значи, ниси је видео?
- Можда је побегла. - Да ли знаш нешто?
Знам много тога, али ништа о твојој жени.
Уђи унутра, они ће ти рећи.
Куга се шири свугде. Људи умиру као муве.
Ви добро послујете, али сва моја роба стоји.
Судњи дан је. Страшна предсказања...
Жена у селу је родила дете са телећом главом.
Људи су луди. Иду на север и преносе кугу.
Једи, пиј и весели се!
Многи су себе очистили у ватри и умрли.
Свештеник каже да је боље и то него пакао.
Ово је крај, али нико нема храбрости да то гласно каже.
Људи су полудели од страха.
И ти си уплашен!
Наравно да јесам!
Судњи дан.
Анђели силазе, а гробови се отварају.
Биће ужасно.
Хоћеш наруквицу? Добићеш је јефтино.
Немам новца. То је право сребро.
То је прескупо, за мене.
Извините, је ли неко видео моју жену?
- Зар је нестала? - Кажу да је побегла.
- Побегла? - Са неким глумцем.
Ако има тако лош укус и боље што је отишла.
У праву си.
Размишљам о томе да је убијем.
Ох, убиство? То је већ нешто друго!
Убићу и глумца, који је са њом.
Глумца?
Оног, с којим је побегла.
Зар сте глупи?
А, тог глумца!
Да, тих глумаца већ има толико...
да би га требало убити и да није ништа учинио.
Ти лажеш ковача.
Ја?! Лажем?
Ти си такође глумац и твој је друг одвео његову жену.
И ти си глумац?
Тешко да се то може тако назвати.
Логично је да и тебе треба убити.
Шалиш се, зар не?
Пребеледео си? Имаш ли нешто на савести?
Ви сте смешни.
Не мислите ли да је смешан? Ох, не мислите?
Да те мало означимо ножем? Тако и треба са таквим лупежима.
Шта си учинио са мојом женом?
Нећете ме повредити?
Ако сам некоме учинио нешто нажао, отићи ћу.
Устани и говори да те сви чују.
Постави се на главу, глумче. Да видимо јеси ли добар глумац!
Шта си учинио са мојом женом?
Устани и играј!
Нећу, Не могу.
- Имитирај медведа. - Не могу да имитирам медведа.
Видећемо да ли можеш.
Дижи се. Добар меда.
Не могу више.
Сећаш се шта сам ти обећао да ћу урадити, кад те сретнем?
Ја увек држим своју реч.
Како се зове?
Микаел.
Колико је стар?
- Више од годину дана.
- Велики је, за своје године. - Је ли тако?
- Гледао сам вашу представу, данас. - Је ли била лоша?
Без шминке си лепша...
...а та ти хаљина боље стоји.
Заиста? Јонас Скат нас је напустио, па смо у невољи.
Је ли ти он муж?
Не. Мој муж је онај други. Зове се Јосеф.
Тако да нас је сад само двоје...
...и морамо поново да изводимо трикове.
Изводите и трикове?
Него шта. Јосеф је и вешт жонглер.
Хоће ли и Микаел бити акробата?
Јосеф жели да буде.
А ти не?
Не знам. Можда ће бити витез.
Није ни то нека забава.
- Не, ти не изгледаш срећан. - Нисам.
- Јеси ли уморан? Да.
- Зашто? - Имам неугодног сапутника.
- Мислиш на свог штитоношу? - Не на њега.
- На кога онда мислиш? - На себе.
Разумем.
Стварно разумеш?
Да, прилично.
Често се питам зашто људи сами себе муче?
Јосефе! Шта је било? Где си био?
Хајде, седи овде. Где си био?
Дај да те погледам.
Пио си у крчми?
Ни капи!
Причао си о анђелима и ђаволима. Људи не воле да сањаре.
Нисам ни реч рекао о анђелима.
Онда си играо и певао. Опет си правио будалу од себе.
Људи се због тога љуте.
Види шта сам ти донео.
Али, ниси требао!
Свеједно, јесам.
Ох, како су ме истукли.
Зашто им ниси узвратио?
Разљутио сам се...
али нисам имао прилику.
Толико сам био љут, да сам рикао као лав.
Јесу ли се уплашили?
Нису, само су се смејали.
Зар не мирише предивно?
И тако је велик. Јел’ тако да јеси?
Има тело правог акробате.
То је мој муж, Јосеф.
Добро вече.
Баш сам говорио вашој жени колико вам је леп син.
Да, прелеп је.
- Чиме да почастимо нашег госта? - Хвала вам, ништа ми не треба.
Набрала сам корпицу дивљиих јагода. Помузла сам и краву.
Бићемо почаствовани ако поделите са нама наш скромнни оброк.
Седите, док не донесем.
Изволите...
- Куда идете одавде? - На црквену светковину у Елсинор.
- Саветујем вам да не идете тамо. - Зашто?
Тамо, на југу, је куга раширенија.
На хиљаде људи умире.
Не пада, него лије.
Можете са мном, кроз шуму.
Можете остати у мом замку. Ту ћете бити сигурнији.
Ово су шумске јагоде, са подножја брда.
Тако велике још нисам видела. Помиришите их.
Пријатно, господине.
Понизно се захваљујем.
Ваш предлог је добар, али морам да размислим.
Добро би било имати друштво.
Шума је пуна вукодлака, злих духова и разбојника.
Да, али морам да размислим о томе.
Сад сам ја одговоран за дружину.
На крају, ја сада управљам.
"На крају, ја управљам."
- Да ли би желели мало јагода? - Овај човек ми је спасао живот.
Седите, пријатељи.
Витезов штитоноша вам захваљује.
Како је лепо...
Само на кратко.
У ствари, увек је лепо. Дани личе једни на друге.
То није чудно, зар не?
Лето је боље од зиме, јер нам није хладно.
Али, пролеће је најбоље.
Написао сам песму о пролећу.
Хоћете ли да је чујете?
Не сада. Наше госте можда не занима твоја песма.
- Занима нас. И ја пишем песме. - Ето видиш!
Имам једну песму о големој риби, коју нисте чули.
А нећете ни да је чујете.
Неки не цене моју уметност, па нећу да досађујем. Ја сам осетљив.
Бринемо о толико ствари.
Увек је боље бити удвоје. Зар немате никога?
- Имао сам, једном. - Где је она сада?
Не знам.
Је ли то била ваша драга?
Били смо тек венчани. Често смо се смејали.
Писао сам песме о њеним очима, нису, малим ушима.
Ишли смо у лов, плесали, кућа је била пуна живота.
Хоћете ли јагода?
Вера је патња.
То је као да волите некога, у мраку,...
ко никад не одговара, нити долази.
Све ми се чини нестварно, док седим са вама.
Ништа нема значаја, за мене, сада.
Више не изгледате тако свечано.
Сећаћу се ових тренутака мира,...
посуде са јагодама и крчага млека,...
ваших лица, у сумраку.
Микаела, који спава, Јосифа са лиром.
Сећаћу се наших речи...
...и носићу ту успомену пажљиво, у својим рукама,...
... као крчаг до врха напуњен млеком.
То ће ми бити знак...
и велика утеха.
Чекао сам те.
Опрости ми. Задржао сам се.
Будући да сам открио своју стратегију, узмичем.
Ево, на тебе је ред.
Зашто изгледаш тако задовољан?
То је моја тајна.
Наравно.
Узимам ти коња.
Као да си то и планирао.
Јеси ли ме намамио?
Упао си у замку. Шах!
Зашто се смејеш?
Није битно. Чувај свог краља.
Пун си самопоуздања.
Наша игра ме забавља.
Твој потез. Пожури, време ми је ограничено.
Знам да имаш много посла,...
али не можеш прекинути игру.
Провешћеш кроз шуму оног жонглера Јосифа и његову породицу?
Зашто питаш?
Без разлога.
Јеси ли видео Јенса? Морамо да кренемо.
Мислим да је у крчми.
Гле, зар то није ковач, Плог?
Седи сам и цмиздри.
Цвилиш као мачка, која се дави.
- Још увек због жене? - Да, нисам је нашао.
Зло је са женама, али је зло и без њих.
Најбоље је убити их, док све иде добро.
Женско зановетање... дечја вика...
Бебе се упишавају...
Гребање и псовање...
А ташта к’о вештица.
А кад одеш у кревет...
Нова песма...
Сузе и плач да пробуде и мртве!
"Зашто ме не пољубиш за лаку ноћ?" - "Зашто ми не певаш?"
"Ти мене више не волиш!"
"Ниси ни приметио моју нову хаљину!"
"Окрећеш ми леђа и захрчеш!" Пакао.
Пакао! Буди срећан да је отишла! Одличан исход!
Ишчупачу им носеве клештима.
Излупаћу им главе чекићем.
Поново цвили.
Можда је волим.
Можда је воли! Слушај ти, јадни, заведени створе!
Љубав је друго име за блуд, превару и лаж.
Свеједно, боли.
Љубав је најцрња од свих куга.
Али, од ње се не умире и обично брзо прође.
Не, моја неће проћи.
Наравно да хоће.
Само ретке будале умиру због љубави.
Ако је нешто несавршено, у овом свету,...
љубав је савршена у својој несавршености.
Ти си срећан што много причаш...
и што верујеш у своје брбљање.
Ко каже да верујем?
Али, волим да дам добар савет.
Од мене имаш шта да научиш.
Могу ли и ја са тобом кроз шуму?
Усамљен сам, а код куће ми се само смеју.
Само ако не будеш цмиздрио, иначе ћемо ти побећи.
Мали брате!
Пази, Јенсе! Воли да се туче.
- Е, па, сад плаче. - Жао ми је, ако сам те повредио.
Имам толико лошу нарав.
Рукујмо се! Загрлимо се!
- Можда касније. Сада журимо.
Шта ја то видим? Зар то није моја дама,...
заједно са оним глумцем?!
Чувај се, сада!
То је прљави ковач, који је увредио...
моју вилу, Кунигунду.
Како си је то назвао?
Кунигунда! Јеси ли глув?
Зове се Лиса. Глупа Лиса, прљава Лиса, гузата Лиса.
Како је прост.
Или нађи нешто боље, што се римује са "хуља", ти позлаћено говно!
Каква бруталност!
Проклето кучкино копиле, да сам на твом месту...
...толико бих се стидео себе,...
...да бих отпузао у неку рупу и умро.
Пази шта говотиш, ти...
Намирисана ништаријо,...
...намирисана ништаријо, или ћу те...
одувати све до пакла, где ћеш седети и...
изговарати свој монолог...
...изговарати свој монолог, све док прашина не избије из ђаволовог уха!
Браво, Плог!
Пази да те не ударим у стомак и распорим ти утробу!
Пази да ти тако не разбијем њушку,...
да нећеш моћи наступати ни пред Турцима, ни пред људождерима!
Шта се смејеш? Ово је озбиљно.
У јужним земљама живе мајмуни, животиње сличне човеку.
- Па шта онда? - Ништа.
Плог, мој драги мали Плог.
Драги Плог, опрости ми за све.
Сад ће да заплаче.
Све је ово тако страшно.
Овај господин ме је преварио.
Слушај, Кунигунда, да ти кажем истину...
Сад ће говорити о његовом омиљеном јелу!
Кад дођемо кући, направићу ти ваљушке од меса и сва јела, која волиш.
Прво морам да га убијем.
Да, убиј га, стварно! Не свиђа ми се, више!
Боже, зашто си створио жену?
Он није ништа више од лажне браде, лажних зуба,...
лажног осмеха и сав је празан, као сандук.
Хајде, убиј га.
Ако мислиш да ћу се бранити, вараш се.
Убиј ме. Бићу ти захвалан!
Шта си рекао?
Глумац игра на осећања. То је пола добијене битке.
Учини нешто, немој само да стојиш!
Мора да се бори са мном, иначе га не могу убити.
Мора бар да ме разљути.
Зарићу обај бодеж у своје срце...
...и моја стварност ће постати стварност једног леша.
Чекај! Нисам мислио ништа лоше.
Опраштам ти, Кунигунда.
Збогом, пријатељу.
Моли се за мене.
Ох Боже, нисам тако мислио.
Ох Боже, већ је почињао да ми се свиђа.
Мртав је. Још нисам видео тако мртвог глумца.
Тужно, али добро, ионако је хтео да умре.
И ја сам са тиме ожењен!
Ипак ти се вратила твоја мала Лиса.
Зар ниси срећан?
Јонс, међу нама, није ли живот прилично...
Јесте, али не мисли о томе, сада.
Каква збрка.
Изврсно сам одиграо ову сцену. Одличан сам глумац.
Сада ћу да се попнем на дрво, да се склоним од...
...медведа, вукова и духова.
Сутра ћу наћи Јосефа и Мију,...
...па ћемо поћи на фестивал Светаца.
Зацвркутаћу, као птица!
Ја сам мала птичица, која пева кад год зажели.
Дрвосеча у шуми!
То је моје дрво!
Хеј, шта то радиш, ти, налицкана будало?
МОгао би да одговориш? Ко си ти?
Сечем твоје стабло, јер ти је време истекло.
Не можеш то. Ја немам време.
Ти немаш време?
Не, ја имам моју представу, која ме чека.
Отказана, због смрти глумца.
- Мој уговор? - Поништен.
Моја породица, деца...
Стиди се, Скат.
Да, стидим се.
Зар нема изузетака, за глумце?
Не у твом случају.
Нема изузетака?
Разведрило је, ено га месец.
Сад се боље види пут.
Ноћас ми се месец не свиђа.
Дрвеће је тако мирно.
То је зато што нема ветра.
Он мисли да је неуобичајено мирно.
Ништа се не чује.
- Кад би бар могли да чујемо лисицу. - Или сову.
Или људски глас,...
осим наших сопствених.
Куда идете?
- На стратиште. - Ах, да, она вештица.
Зашто је спаљујете ноћу, кад људи имају ионако мало разоноде?
Ћути, за име Бога!
Ђаво је са њом.
Онда сте ви храбри људи.
Плаћени смо за то. Добровољно смо се јавили.
Да ли ме чујеш?
Кажу да си склопила савез са Ђаволом.
Зашто питаш?
Нисам радознао. Питам из врло личних разлога.
Хтео бих и ја да га упознам.
Зашто?
Желим да га питам за Бога.
Он би то морао да зна.
Можеш да га видиш кад год зажелиш.
Како?
Уради оно што ти кажем.
Погледај у моје очи.
Па, видиш ли га?
У твојим очима видим само страх.
Ништа друго.
Ништа? Не видиш никога?
Не.
Зар ти не стоји за леђима?
Не, нема никога.
Он је са мном, свуда.
Ако додирнем своју руку, осећам га.
Чак и сада је са мном.
Ватра ми неће нашкодити.
- То ти је он рекао? - Ја то знам. Знам.
- Да ли је то он рекао? - Ја знам. Знам.
Морао би и ти да га видиш.
Свештеници су могли да га виде, а и војници.
Не усуђују се да ме додирну.
Зашто сте јој сломили руке?
- Нисмо ми. - Него ко?
Питај овог свештеника.
Шта сте то учинили овој девојци?
Зар никад нећеш престати са постављањем питања?
Не. Никада.
Али, ниси добио одговор.
Мислио сам да убијемо војнике,...
али нема смисла, јер она скоро да је већ мртва.
Рекао сам вам да будете пажљиви и да јој се не приближавате.
Узми ово, ублажиће бол.
Шта она види? Можеш ли одговорити?
- Она више не осећа бол. - Ниси одговорио.
Ко ће се побринути за то дете?
Анђели? Бог? Сатана? Празнина?
- Само празнина, господару! - То је немогуће.
Погледај јој очи.
Њена свест открива нешто.
Празнину!
Не!
Стојимо беспомоћни, спуштених руку...
Видимо исто што и она и њен страх је и наш страх.
Јадно дете!
Не могу то да поднесем!
Он пева слатку песму о Исусу Христу...
На небу је велика радост...
Ускоро ће зора,...
а већ је спарно.
Много се плашим.
Осећамо да ће нам се нешто догодити,...
...али не знамо шта.
Судњи дан, можда.
Судњи дан.
Дајте ми воде!
Имам кугу, заражен сам.
Остани на другој страни дрвета.
Плашим се смрти.
Не желим да умрем!
Смилујте се на мене.
Барем причајте са мном!
Не прилази му. Бесмислено је.
Знам да јесте.
Умрећу.
Шта ће бити са мном?
Зар ми не можете бар олакшати.
Зар у вама нема милосрђа? Видите да умирем. Дајте ми воде!
Узалудно је.
Потпуно узалудно!
Помозите ми!
Чујете ли ме? Преклињем вас?
Хоћемо ли завршити нашу игру?
Ти си на потезу!
Узео сам ти краљицу.
Превидео сам то.
- Шта је? - Видим нешто страшно.
- Нешто што једва могу и да ти кажем. - Шта то видиш?
Витез тамо игра шах.
И ја то видим. Шта је у томе страшно?
Зар не видиш са киме игра?
Сам је. Не би требало да ме тако плашиш.
- Н, није сам. - Ко је са њим? - Смрт.
Он игра шах са Смрћу.
Не смеш тако да говориш.
- Морамо да одемо одавде. - Не можемо, без њега.
Толико су задубљени у игру да неће ни приметити.
Твој потез, Антонијусе Блок.
Више те не интересује наша игра?
Не интересује? Напротив!
Изгледаш забринуто.
Кријеш ли нешто?
Ништа ти не промиче.
Ништа ми не промиче!
Нико не може да ми утекне.
Забринут сам, то је истина.
Ти се плашиш.
Заборавио сам положај фигура.
Али ја нисам.
Нећеш се тако лако извући!
- Ах, видим нешто занимљиво. - Шта видиш?
Бићеш матиран, у следећем потезу.
Тако је.
Јеси ли нешто добио овим одлагањем?
Јесам.
Драго ми је.
Сада те остављам. Када се опет сретнемо,...
...то ће бити последњи час за тебе и твоје пријатеље.
И онда ћеш открити своје тајне.
Ја немам никакве тајне.
Онда не знаш ништа?
Ја сам незнајући.
Чудног ли светла!
Олуја долази, са зором.
Не. То је нешто друго, нешто страшно.
Чујеш ли тутањ у шуми?
Сигурно је само киша.
Није киша. Он нас је видео!
Он нас прогони.
Мија, брзо, уђи у кола!
То је Анђео уништења... то он пролази...
... и огроман је.
Осећаш ли како је хладан!? - Анђео уништења...
Чула сам да долазиш кући,...
...па сам те чекала.
Остали су побегли, пред кугом.
Зар ме не препознајеш, више?
И ти си се изменио.
Сад видим да си то ти.
Негде дубоко у тим очима, у том лицу,...
...крије се младић, који је отишао пре толико година.
Сад је све готово, а ја сам уморан.
Жалиш ли што си отишао?
Ништа не жалим. Само сам уморан.
То могу да видим.
Ово су моји пријатељи.
Нека уђу. Припремићу оброк.
"И кад Јагње отвори седми печат..."
"наста тишина на Небесима..."
" око пола часа."
"И видех седам Анђела, како стоје пред Богом..."
" и даде им се седам труба..."
"И спремише се да затрубе."
"Први Анђео затруби..."
"те наста град и ватра, помешана са крвљу..."
"и то би бачено на земљу..."
"и трећина земље изгоре и трећина дрвећа изгоре..."
"и сва зелена трава изгоре."
"И други Анђео затруби..."
"и као да велика гора, ватром зажарена..."
"би бачена у море."
"И трећина мора поста крв."
Је ли неко био тамо?
Не, господару. Нисам видео никога.
"И трећи Анђео затруби..."
"и паде са неба велика звезда..."
"горећи као буктиња."
"А име јој беше Пелин."
Добро јутро, племенити господине.
Ја сам Карин, витезова жена...
и желим вам добродошлицу у наш дом.
Ја сам ковач,...
и то врло добар.
Ово је моја жена, Лиса.
Поклони се господину.
Понекад је тешко са њом,...
али не свађамо се више од осталих људи.
Из наше таме зовемо те, Господе!
О Боже, смилуј нам се!
Мали смо и уплашени и ништа не знамо.
У том мраку, где кажеш да јеси...
нема никога да послуша наше јадиковке, или да га дирну наше патње.
Ти се огледаш у својој равнодушности.
Боже, који си негде, који мора да постојиш,...
смилуј се на нас!
Могао сам да те ослободим брига о вечности,...
...али сада је сувише касно.
Осећам, на самом крају, тријумф битисања!
Тишина! Тишина!
Ћутаћу, али се не слажем.
Готово је. Куцнуо је час.
Видим их, Мија!
Тамо горе, према олујном небу.
Сви су тамо.
Ковач и Лиса, витез...
Равал, Јенс и Скат,...
а окрутна Смрт их позива на плес.
Жели да се држе за руке...
и да воде коло, у дугој линији.
На челу је Смрт,...
са својом косом и сатом.
А Скат држи зачеље са својом лиром.
Крећу се из зоре,...
...у свечаном плесу...
и иду ка мрачним земљама,...
...док им киша умива и чисти лица...
...од соли из њихових горких суза.
Ти и твоја привиђења!