Očka, odšla sem v mesto.
Prosim te, ne hodi po mene.
Tukaj velja policijska ura. Ostani na varnem.
Žal mi je.
Rada te imam.
Poslušate radio NPR, jaz pa sem vaš radijski voditelj David Newborn,
to pa je oddaja Globalno stališče. Nekaj današnjih novic iz naslovnic.
Nekaj mesecev po začetnem svetovnem izbruhu, so nacionalne
in lokalne vlade pristopile k zatiranju epidemije virusa necroambulis.
Ministrstvo za kmetijstvo še ni našlo ustrezne rešitve za okužene pridelke.
Kmetijski uradniki spodbujajo kmete, da bi ti sežigali svoje pridelke
v obupnem poskusu, da bi tako morda zaustavili širjenje virusa.
Prosimo, vrnite se na svoje domove. Policijska ura nastopi ob 20h.
Medtem ko prebivalci mest in urbanih središč ostajajo najbolj prizadeti,
pa je zaradi hitrega odziva in karantene okužba upadla za 30%.
Čiščenje in vojno stanje sta še vedno v veljavi.
Medicinski uradniki, skupaj s CDC, so bili redkobesedni o ozdravitvi
ali morebitnem cepivu.
Za okužene znanstveniki zaključujejo, da je izostren čut voha signal,
da se je začelo stanje, kot mu pravijo, "spreobrnjenje".
Preveri jo, če je okužena.
Poglej njeno kožo. –Ja, ujeli smo še eno.
Kršitev policijske ure. Poglejte, če je okužena in jo pripeljite sem.
Zdravstveno osebje s pacienti tretje stopnje opominjamo,
da je pričetek sprejetja v karanteno ob 17.00 uri.
Gospod, ne bi smeli biti tukaj.
To je zavetišče za okužene. Nevarno je. –Moja hčerka je tukaj.
Kako ji je ime? –Maggie.
Marguerite. Marguerite Vogel.
Gospod Vogel?
Rana zaradi ugriza vaše hčerke je zelo resna.
O tej zadevi zdaj že veliko vemo, samo to ne, kako ustaviti širjenja.
Verjetno bo kazala več znakov agresije.
Najprej bo izgubila apetit, potem pa se ji bo ta spet vrnil.
Poglejte me.
Ko se bo to zgodilo, jo pripeljite v karanteno.
Običajno ne bi odpustil bolnika z zdravljenja s tem tipom infekcije,
ampak s tem delam uslugo Vernu.
Karantena traja osem tednov.
Poslovite se od nje in jo peljite naravnost k Blaire.
Vse potrebne papirje bom poslal Vernu.
On vam bo tudi odgovoril na vsa morebitna vprašanja.
Srečno, gospod Vogel.
Očka? Očka.
Žal mi je. –Povsod sem te iskal.
Žal mi je.
Kaj je rekel?
Zdravnik?
Vern te je pomagal spraviti ven.
Nehaj se praskati.
Kam greš? –Noter.
Mag. –Vse bo v redu z menoj.
Pozdravljeni.
Prosimo, vrnite ključ na svoje mesto
Maggie? Maggie? Vrni se v avto.
Kaj je narobe? –Samo pojdiva. Pridi.
Mama, očka je doma.
Počasi, ljubica.
Ali si že pripravila svoje stvari?
Gre tudi Pony s teboj?
Ne boš vzela s seboj Ponyja?
Imaš vse potrebno? –Ja.
Molly! –Očka.
Pogrešali smo te.
Lepo, da te spet vidim. –Zdravo, Moll.
Kaj se je zgodilo s tvojo roko?
Samo udarila sem se.
Tudi jaz sem se opraskala, ampak me je mamica pozdravila.
Kdo je pozdravil tebe? –Zdravniki.
Si zato bila tam?
Ja, nekaj časa je trajalo, da sem se pozdravila.
Pogrešala sem te.
Očka pravi, da si samo bolna, ampak ti umiraš, kajne?
Bobby.
Kar nekaj otrok na naši šoli je okuženih.
Poznam enega od njih. Stevena.
Nisem ga preveč maral, vendar mislim, da si ne zasluži umreti.
Ali boli?
Ne, nič več.
Zakaj moramo ostati pri teti Lindi?
Ker sem kužna.
Mama se boji, da se bomo tudi mi okužili.
Zato, ker te ima rada.
Pojdi in bodi prijazen do Molly.
Bobby?
Pogrešala sem te, pobič. –Tudi jaz sem te pogrešal.
Sta pripravljena?
Rekli so nam, da imajo bolniki še nekaj dni
pred tako imenovano "zadnjo fazo".
Ostanite še naprej z nami, ko bomo govorili o …
Kaj ko bi odložila stvari in mi pomagala pri posodi?
Caroline pripravlja večerjo.
Nisem lačna.
Allie je nekajkrat klicala.
Dva tedna?
Dva tedna si me iskal?
Ja.
Tvoji materi sem obljubil, da te bom varoval.
Ja, toda, kaj pa vi?
Kaj če vas okužim? –Ne skrbi.
S Caroline poznava varnostne ukrepe.
Ne bi me smel pripeljati nazaj.
Nekaj boš morala pojesti.
Za mene.
Bom poskusila.
Maggie, kje imaš obveze?
Tako sem vesela, da sem prišla dol.
Saj vem, saj vem, toda tega ne morem gledati.
Ne morem gledati, ko vem, kaj bo z njo. Ne zmorem, Wade.
Žal mi je.
Ne razumem. Kar naprej Ga sprašujem in sprašujem,
vendar ne dobim nobenega odgovora.
Wade?
Poklicali ste Freda … –In Kena. –Trenutno živiva na kmetiji.
Pustite nama sporočilo, pa se vam bova oglasila. –Oh, to je bilo grozno,
pa tudi smešno.
Kaj vi menite o tem, da se šole ponovno odprejo?
Prenehati se je potrebno pretvarjati, da se slabe stvari ne dogajajo.
Slabe stvari?
Vlada je zdaj obolele ljudi odpustila domov k družinam v domačo oskrbo.
Tam bodo hodili na preglede k lokalnim zdravnikom,
ti pa bodo še naprej poročali mestnim bolnišnicam o njihovem stanju,
če tega ne bodo storili pravočasno. –Koliko časa traja spreobrnitev?
Koliko časa je potrebnega za to? Pravijo, da od 6–8 tednov,
ampak vemo, da se ta čas razlikuje od osebe do osebe.
Kaj pa, če se nekdo spremeni prezgodaj?
Koliko ljudi se bo moralo še okužiti, da …
Maggie!
Ne! Ne!
Ne naredite tega in potem odidete.
Ne pošljete pol bolnikov domov in upate, da se bodo vrnili umreti.
Preprosto jih ubijete. To je vse.
Mag, si v redu?
Tvoj prst.
Pridi, držim te.
Usedi se, ljubica.
Caroline? –Poglejva, kaj imava.
Poklicala bom zdravnika.
Da, tukaj gospa Vogel. Caroline Vogel.
Kličem zaradi svoje pastorke.
Nujno je.
Gre za nujen primer.
Stopi za mene.
Nathan.
Ne, prosim, nikar. Prosim, ne.
Pojdi domov. Pojdi domov.
Prosim, reci kaj.
Nathan, prosim.
Rekel sem mu, naj kaj reče.
Maggie je bila včasih njena varuška.
To se je moralo zgoditi. Temu nihče ne oporeka.
Bonnie ni imela prav, kar je storila.
Res ne? –Zaklenila ju je v hišo, in ni nikogar obvestila o okužbi.
Morala bi ju pripeljati v karanteno.
Cela postaja je bila tam, prekleto. Zdaj še Bonnie ne moremo najti.
Poglej, Wade. Ko bo prišel čas za to … –Ne zdaj, Ray. –Saj vem.
Vem, kaj si misliš, a tako je najbolje.
Lahko si misliš, kaj bi lahko tista dva storila, če ne bi bilo tebe.
Karantena velja za vse, Wade. Človek, zbudi se in … –Holt!
Pojdi poklicat vozilo iz Owensbora.
Povej jim, da morajo počistiti dve trupli.
Holt.
Neverjetno.
Ray, poznava se že zelo dolgo.
Vedno si nas podpiral, še posebno po tem, ko je umrla Sarah.
Vendar prisegam pri Bogu,
če prideš ti, on ali pa kdo drug po njo … Moja hči je, Ray.
Jutri zjutraj bo prišlo vozilo po trupla.
Wade.
Pomisli na to, kar si moral storiti danes
in kar boš morda moral storiti v prihodnosti.
Kako je z njo?
Spi?
Odrezala si je prst.
Obvezala sem jo, vendar še vedno noče iti k zdravniku.
Saj jo razumem.
Kaj je rekel Ray?
Rekel je, da ju je imela Bonnie zaprta doma.
Predolgo.
Oba sem ubil. –Ne, ti si …
Tako ali tako sta bila že na drugi strani.
Nekaj je bilo v njunih očeh. –Wade, tega si ne smeš očitati.
Bonnie ju ne bi smela zakleniti.
Kaj pa Mag?
Kaj se bo zgodilo z njo, ko pride čas za to? –Zdaj ne misli na to.
Samo uživajva v času dokler sva še skupaj z njo.
Kaj je?
Wade?
Ostani tukaj.
Bonnie?
Pozno je že.
Kako je z Mag?
Dobro, kot je le lahko.
Zdravniki nam dajejo vsa ta posebna pravila
in priporočila za otroke v njenem stanju.
"Ponoči osebo zaklenite v sobo."
"Izogibajte se dotikati osebe brez rokavic."
Tudi enkrat niso omenili njenega imena. Julia.
Samo štiri leta je imela in tako je bila prestrašena.
Večino noči je moral nekdo od naju spati pri njej.
Izmenjevala sva se in tako pazila nanjo.
Poslabšalo se ji je.
Neke noči je Nathan odšel, mene pa je pozabil zbuditi.
Naslednje jutro so bila vrata zaklenjena.
Skupaj z njo se je zaklenil v sobo.
Razbijala sem in razbijala po prekletih vratih
in jokala dokler nisem omagala.
Še vedno ni bilo nobenega odgovora.
Ampak je vedel.
Vedel je, kaj počne.
Odpelji me k njima.
NATHAN BONNIE IN JULIJA KOKOŠNJAK
Ljubim svojo ženo. Rad imam svojo hčerko.
Očka, nekdo želi govoriti s teboj po telefonu.
Halo? –Gospod Vogel? –Da.
Pozdravljen, gospod. Tukaj g. Garmen iz karantenske enote
bolnišnice Svete Marije. Kličem vas, da bi vas obvestil o načrtovanih
pregledih pri dr. Vernu Kaplanu glede napredovanja bolezni vaše hčere.
Jutri moramo k zdravniku Vernu glede tvojega prsta.
Nobenega oporekanja. Si me slišala?
James, Carrie, pridita takoj sem.
Sedita tukaj s svojo mamo.
Wade.
Vern. –Maggie.
Dobro, zdaj pa globoko vdihni. Izdihni.
Pljuča so v redu.
Pregledi kažejo, da je zdaj stanje z astmo boljše,
tvoj srčni utrip pa normalno močan.
To je dober znak.
Zdaj pa poglejva še tvojo roko.
Izgleda, kot da se mesto izvora širi.
Maggie, kaj se je zgodilo tukaj? –Zlomila ga je. –Odsekala sem ga.
Zakaj bi storila kaj takega?
Kaj ti bo prst, če ti razpada cela roka?
Maggie, tvoja roka ne bo kar razpadla.
Veliko tega še ne vemo o tej bolezni,
vendar se bo ta gniloba ustavila.
Obdržala boš svojo roko. Si me razumela?
Vzel bom vzorec, prav?
Allie je spraševala po tebi.
Rekla je, da te je nekajkrat klicala.
Vem, da bi te rada slišala,
zato jo kaj pokliči, prav?
Zdravnikova navodila.
Dobro, končala sva.
Zdaj moramo samo še prevezati rano.
Poslal bom Judy, da bo poskrbela za to.
Tukaj si.
Močna je, ampak kar sem videl, virus zelo močno napreduje v njej.
Zelo kmalu bo pričela zavračati vso hrano.
Želela si bo nekaj drugega.
Njena koža bo imela isti vonj kot meso.
Ko se bo končno zgodilo, boš imel nekaj možnosti.
Prva, da jo odpelješ v karanteno.
Tega ne bom storil.
Tega ti tudi ne priporočam. V svoje poročilo bom navedel,
da bolezen napreduje počasi, tako boš imel nekaj več časa.
Druga možnost, da ji damo zdravilo, ki ga dajejo tudi v karanteni.
Tako bo vsaj s teboj, ko se bo to zgodilo
in ne z nekimi tujci in drugimi okuženimi ljudmi.
Saj veš, da zdaj ničesar ne čuti, kajne?
Vendar bo čutila to.
Poročila kažejo, da je zelo boleče,
zelo boleče, vse do samega konca.
Kaj je tretja možnost?
Da vso stvar skrajšaš.
Caroline, hrana je odlična.
Oh, štedilnik je fuč in nekaj stvari bi zares …
Se vama zdi to smešno?
Zdaj nobeden ne bo dobil sladice.
Je to grožnja ali odlog usmrtitve?
Zakaj imaš še vedno to podrtijo?
Zato, ker zaupam tej podrtiji.
Veš, Caroline je imela do sedaj štiri avtomobile,
ampak so se vsi pokvarili. –Ja, vem.
Nazadnje sem jo šla iskat jaz.
S čim si jo šla pobrat? Vidiš?
Katero knjigo bereš?
Imenuje se "Jutranja svetloba preteklosti"
in je ena iz mamine zbirke.
Zelo, zelo čudna knjiga.
Tvoja mama je bila pravi knjižni molj.
Vse do danes še vedno ne vem, kaj je videla na meni,
ker je ona imela vse. Bila je pametna in lepa,
in imela je tiste dolge noge. –Prav, prav, očka. Hvala ti.
Dovolj bo. –Kaj je? Saj se samo pogovarjava.
Ves čas, ko sva hodila, me je silila k branju knjig.
Vedno je želela, da bi več bral.
Jaz pa nisem imel veliko časa skupaj s kmetijo in vsem.
Saj si mi ves čas bral. –Samo zato, ker me je prisilila.
Spomnim se, še preden si se rodila,
sem kupil cel kup knjig,
da sem ustregel tvoji materi.
Bila pa je ena knjiga, ki sem ti jo bral znova in znova.
Njen naslov je bil: "Marjetkin dnevnik."
Tako si dobila tudi ime.
Je kakšna Marjetka v njej? –Tvoja mati je oboževala te rože.
Prav oboževala.
Bila je tako močna.
Vedno, ko se je bilo potrebno upreti, je to tudi storila.
Veš, da si zelo podobna svoji materi?
Veš, mogoče pa je bil kriv kamionet.
Kaj?
Razlog, da te je mama ljubila.
To pa zagotovo.
Moj kamionet.
Ne!
Maggie? Allie je prišla.
Ej. O, mojbog. Tukaj si. –Utihni.
Pozdravljena. Kod hodiš?
Torej, nisem se prav dobro počutila.
Kako pa se počutiš zdaj? –Zdaj? –Ja.
Zakaj? –Prav. Trent in Candace in še nekaj ostalih,
gredo nocoj k vodnem zbiralniku. Vem, da to ni najbolj zabaven izlet
in ker se bo kmalu začela šola dvomim, da nam bodo naši
starši pustili še kaj prostega časa.
Gre tudi Trent? –Ja. Ali si slišala?
Ja. Kako je kaj z njim?
Ne vem, videti je v redu, ampak ne bodi čisto prepričana v to.
Morali bi priti in se sama prepričati.
Pa kaj še. –Daj no. Vsi te pogrešajo in si te želijo videti.
Jaz te pogrešam in brez tebe ne grem, prav?
Počakaj za trenutek.
Kaj je? –Izvoli.
Zadnjič sem jo našla na kavču in vrgla med ostale stare stvari.
Pomislila sem, da bi jo mogoče rada nosila.
Hvala ti. –Saj ni nič takega.
Pojdita že, še preden Allie eksplodira.
Ja, saj vem. Pozni sva že.
Nate pa čaka en čeden mladenič.
Ali bo tako vso noč? –Ja. –Oh, bog.
V bistvu bo res. –Potem pa že pojdiva.
Že prihaja.
Kako si? –Dolgo se že nisva videli.
Ne razumem, zakaj želijo tako kmalu spet odpreti šolo.
Da bi se življenje vrnilo v normalo. –Normalo?
Kaj pa je tu kaj normalnega?
Manjka nam nekaj učiteljev, mnogo ljudi je še okuženih.
Brez zamere, nisem mislil na vas, družba, ampak na Andersonove.
Koliko je še podobnih primerov? –Kaj se je zgodilo?
Bonny ju je zaklenila v sobo in nikomur povedala.
Ko sta pobegnila ven, ju je našel Magin oče.
Sveta nebesa, Mag. Kaj je storil tvoj oče?
Saj ni važno? Mrtva sta. –Bistvo je, da je zamočila.
Koliko drugih ljudi je še lahko zaklenjeno po domovih, veste?
Kaj pa naj bi storila Bonnie? Kaj bi ti storil?
Kaj naj bi storil moj oče z menoj? Me odpeljal v karanteno?
Ali sploh veš, kako je tam?
Moj stric dela v bolnišnici v KC.
Pravi, da ljudje o tem kraju samo lepo govorijo,
da te bodo držali za roko vse do konca, pa te ne.
Vržejo te v veliko sobo z vsemi drugimi.
Ne ločujejo jih po fazah, tako so nametani vsi skupaj.
Ljudje jedo ljudi, njim pa ni mar za to.
Torej, kaj bi ti storil?
Veš, kaj bi jaz storil sam sebi?
Pištolo bi prislonil na svoje sence.
Bum.
Mason je kreten.
Samo strah ga je.
Že res, ampak je še vedno kreten.
Se spomniš, kako smo bili po cele noči skupaj, preden sem se okužil?
Igrali smo video igre in popili vse očetovo pivo.
Za kazen sem moral naslednje jutro iti delat na polje.
Grozno je izgledala, Mag.
Ne vem zakaj sem jo šel obiskat, Mag, vendar sem šel.
Zaradi občutka krivde verjetno.
Rekel sem ji naj ostane tam,
vendar ko sem se obrnil, da bi poklical očeta,
me je ugriznila.
Lahko sem ji videl v očeh, da je obžalovala.
Verjetno se sploh ni zavedala, da je to storila.
Potem se je prikazal oče.
Ustrelil jo je v prsi in glavo.
Žal mi je.
Saj ni tvoja krivda.
Ne, mislim glede naju.
Mislil sem, da sem storil nekaj narobe.
Ne, mislim, da sem bila samo prestrašena.
Da, jaz tudi.
Pogrešala sem te.
Tudi jaz sem te pogrešal.
Pogrešala sem tudi to. –Jaz tudi.
Torej, hvala ti.
Se spet vidiva naslednji vikend. –Ja, obljubim.
Dobro, držala te bom za besedo. –Kdaj pa me ne?
Počakaj, počakaj.
Rada te imam, prav?
Tudi jaz te imam rada.
Zdaj te bom pustila, da greš. –Prav.
Očka.
Ni potrebno, da kričiš. Spodaj je.
Naj pogledam. –Ne preblizu. –Pazila bom.
Ali vohaš to?
Ne.
Ali si prepričana? Diši kot hrana.
Verjetno tvoj oče kuha nekaj, kar ne bi smel.
Po kapljice stopim.
Wade?
Caroline, si našla kapljice? –Ne, ne še. Počakaj malo.
Ali si jih našla?
Hvala.
Torej, kaj kuha oče?
Caroline?
Ničesar. Ničesar.
Maggie, telefon. –Halo?
Trent?
Kaj?
Trent, prosim.
Odpri vrata.
Prosim te.
Kaj počneš tukaj?
Pustite mi, da govorim z njim.
Trent?
Maggie.
Ne morem odpreti vrat. Voham jih, Mag.
Ne morem iti v karanteno.
Pripravljeni smo za vdor takoj, ko prejmemo potrditev.
Počasi, gospodje, počasi. –Odobren vdor.
Tvoj stric pravi, da bo poskrbel zate.
Pravi, da ne bo tako kot pri ostalih. –Ne grem!
Vem, da si prestrašen.
Tudi jaz sem.
Ampak v sebi si tako močan. To sem vedno občudovala pri tebi.
Samo noter me spusti.
Tukaj policija! Vstopamo v hišo.
Pojdimo.
Umakni se od vrat, Maggie.
Maggie, prosim te.
Odpreti boš moral ta vrata.
Daj, sinko. Prišel je čas.
Trent, odpri vrata.
Umakni se, sinko.
Očka? Prosim te? Očka, prosim te. Očka. Očka.
Vse bo v redu, Trent! –Maggie! –Vse bo še v redu.
Pojdi domov, Maggie. Pojdi domov.
Marjetka? Maggie!
Wade?
Maggie!
Wade!
Wade, morala jo bova odpeljati. –Ne, ne, ne.
Poglej me. Poglej me.
Vse bo še v redu, punčka. Vse bo še v redu.
Zdaj pa mi povej, kaj se je zgodilo?
Pusti me. –Ne premikam se. Pri miru sem.
Bala se me je. Nisem vedela. Prisegam, da nisem vedela.
Kaj to? Kdo se te je bal?
Lisica. Lisica.
Poslušala sem in poslušala, potem pa sem odšla in jo našla ujeto v past.
Zavohala sem jo in …
Nisem mogla nehati. Nisem mogla nehati. Nisem mogla nehati.
Očka, samo pomagati sem ji hotela.
Očka, samo pomagati sem ji hotela. Žal mi je.
Nikar. –Žal mi je.
Je že v redu.
Wade, prosim te, pokliči jih. Čas je. Mora oditi.
Kaj, če bi bila to Molly?
Ali pa Bobby?
Po vsem tem, kar sva dala skozi, še vedno misliš, da gre za to?
Ljubila sem jo, kot bi bila moja lastna hči, vendar to ni več ona.
Wade, prosim te. –Nikar.
Tako glasno žvečim.
Bala se me je, kajne?
Kdaj je odšla?
Včeraj.
Ne počutim se dobro.
Imaš dovolj kuriva?
Če bi mi spet priklopili elektriko, mi tega ne bi bilo potrebno početi vsak dan.
Saj veš, da to ni v moji pristojnosti.
Zakaj sta potem prišla? –Morava se pogovoriti o Mag.
Njen čas prihaja, Wade.
Ali jo lahko vidiva?
To je navadno sranje. –Holt.
Ne, njen čas je že mimo. Morala bi v karanteno.
Zaščititi morava celotno mesto.
Vstopil bom v hišo, Wade.
Saj veš, da mora v karanteno.
Wade, umakni se mi s poti.
Dajta no, fanta. Tega nam ni treba.
Wade, dovoli samo, da jo pogledava, prav?
Ne bosta je odpeljala.
Wade!
Nehaj!
Nehajta! Pustite naju pri miru.
Maggie, reci, da je vse v redu s teboj, pa bova odšla, prav?
Ray, poglej jo.
V redu sem.
Dobro, to je vse, kar sva želela izvedeti.
Spravi svojo rit v avto.
Spravi se v prekleti avto.
Ray … –Utihni in me poslušaj. Vrnil se bom,
do takrat, pa se boš moral odločiti, kaj boš storil.
Žal mi je za to, kar se je zgodilo,
ampak vidva nista edina prebivalca tega mesta.
Ali si v redu? –Pa ti? –Ja.
Kaj se je zgodilo? –Usedi se.
Hotela sta me odpeljati, kajne?
Ne skrbi.
Nikamor ne boš šla.
Nekaj bi ti rad pokazal.
To je mamin vrt. Ampak kako?
To je bila tvoja ideja.
Preden si pobegnila, si rekla, da bi moral na mamin vrt posaditi marjetice.
Potem ko si odšla, sem jih dejansko tudi posadil.
In ko si se vrnila, sem našel tole.
To je najlepša stvar v mojem življenju.
Hvala ti. –Ni za kaj.
Obljubi mi, da boš to storil, prosim.
Obljubi mi, da boš to ustavil.
Tega ne morem več prenašati, veš?
Prosim te, očka, prosim.
To boš moral storiti. Prosim.
Prosim te. –Prav, punčka.
To jim dajo v karanteni.
Želiš moje osebno mnenje o tem?
Raje uporabi tole.
Zdravo, bučka.
Kličem, ker bi vam rada povedala, da vas imam rada.
Bobby, Holly. Rada bi vama povedala …
Ali si to ti, Holly?
Zahvali se mu, ker me je pripeljal domov. Bilo je grozno.
Tako sem srečna, da vas imam.
Marjetka? –Ne.
Maggie, kaj se je zgodilo?
Maggie! Izpljuni! Maggie, izpljuni!
Daj že. Ne počni tega.
Ne še, Maggie.
Izpljuni, prosim te. –Očka?
Očka? –Pridna punčka.
Pridna punčka. –Očka.
Prevod in priredba REŠO
Popravil in uredil metalcamp
Tehnična obdelava DVD Rippers Slovenija