Traducere realizată de GICU
De ce să nu vorbim de primul amendament?
Trebuie să rămânem la constituţie. Asta defineşte această ţară.
Nu muri.
Haide, fotosinteza.
- Este o rochie frumoasă. - Oh. Mulţumesc.
- Îmi place jacheta ta. - Mulţam.
- Sper că zborul este în timp. - Oh, este. Vezi?
Această companie aeriană are o reputaţie excelentă.
Am verificat-o pe Google.
Şi are 98...
Nu 96, ci o estimare bună de 98%...
de la utilizatori.
Ceea ce este foarte incredibil, evident.
Iar Mary mi-a trimis trei Rancho Cucamonga,
care într-un mod implicit, a fost foarte efuzivă, vulcanică despre asta.
- Mda. - Şi poţi lua o gustare.
Grozav.
- Îmi pare rău, ce-a fost asta? - Ce anume?
Tocmai ai făcut un pas înainte acolo.
- Nu am făcut aşa ceva. - Ba da, ai făcut-o. Ştii că ai făcut-o.
- Nu mi-am dat seama. - Aha, înţeleg.
Ce ai spus?
Am văzut ce ai făcut. Ştiu ce ai făcut. Este...
Ce am făcut?
Te-ai apropiat de mine, ştii tu, cu jacheta ta, faţa şi farmecul tău,
şi ai vorbit cu mine pentru o cantitate strategică de timp,
ţi-ai stabilit poziţia,
iar apoi doar ocazional, te-ai pus flagrant în faţa mea.
De parcă aş fi avut un fel de amnezie
şi nu mi-am amintit de 15 secunde când erai în spatele meu.
Neadevărat.
Ai făcut-o din nou.
E ca şi cum te-ai uita la un maestru în dojo-ul său.
- Vreau să spun... - Uite ce s-a întâmplat.
Am venit la poartă, sperând că zborul meu era pregătit.
Apoi am încercat să fac o conversaţie plăcută,
după care ţi-ai arătat vârful aisbergului tendinţelor tale,
şi am fost forţat să fac un pas înainte să scap de vârtej.
O, Doamne. Oh... Din nou! Oh!
Şi acum m-ai asemuit drept un autor a unei teorii de conspiraţie bizantină
de a-ţi lua locul în stil machiavelian
conceput pentru a-ţi ucide poziţia pe o aeronavă cu opt locuri.
Ştii ce? Bine.
Asta e... Dacă nu mă înşel, doar treci în spatele meu.
Nu, pentru că asta ar însemna să trec din nou de tine.
Înţeleg. Ştii ceva?
Acum cinci ani, aş fi spus ceva banal de genul "Cavaleria este moartă".
Dar acest lucru este mai rău decât ceva necavaleresc.
Asta e... Tu eşti parte integrantă a unei lumi
care nu mai are nicio idee de a se comporta.
De fapt, trag o linie dreaptă între oameni ca tine
de la investiţile bancheriilor la politicieni faţă de terorişti.
În principiu, toţi au acelaşi dispreţ pentru decenţă,
reguli şi pentru orice fel de maniere.
Iar ceea ce este amuzant nu poţi să te îmbarci mai întâi
pentru că singura modalitate de a te putea urca primul este să ai o nevoie specială.
Ai o nevoie specială?
Da, trebuie să ajung acolo.
DESTINAŢIA NUNTA
SAU UN NARCISIST NU MOARE DEOARECE TOATĂ LUMEA AR DISPĂREA
- Fantastic. - Minunat.
- Vrea cineva să facă schimb de locuri? - Eşti ridicol.
Cineva? Este minunat aici.
Îţi baţi joc de mine.
Ce te duce la San Luis Obispo?
- Nu trebuie. - Ce?
Să vorbeşti. Sincer, aş fi mai fericită dacă nu ai face-o.
Bine.
Doamne Dumnezeu. Încetează să scrijeleşti.
Nu-i nicio ruptură.
- Dă-mi-l. - Nu ţi-l dau.
Dă-mi-l.
Aceasta nu pare a avea o scrijelitură.
Mda.
Tot ceea ce...
Mulţumesc.
Eu merg de fapt la Paso Robles.
Îl numesc Paso "Robles".
Ei bine, pronunţia corectă este Robles.
Dar ei spun "Roables".
- Mi-e indiferent. - Sper că este un loc mare.
Nu este.
Dacă te văd într-un restaurant, mă duc la alt restaurant.
Nu voi fi în orice restaurant.
De ce? Te cazezi într-o instituţie mentală?
Mă duc la cel mai simandicos loc, destinaţia e o nuntă.
Te rog, nu-mi spune că ei sunt Keith şi Anne.
Câte nunţi pot exista acolo
într-o zi, în Paso Robles?
Mă rog pentru amândoi.
Şi eu îl învinovăţesc pe Satan pentru atribuirea locului meu
când era de fapt doar asistentul lui Keith.
Şi de unde ştii să-l estimezi pe Keith?
Am fost logodită cu el acum şase ani.
- Oh, Doamne, tu eşti Lindsay. - De ce, de unde îl cunoşti?
El şi cu mine avem aceeaşi mamă.
Tu eşti Frank?
Eşti chiar mai rău decât spunea el.
Şi tu.
Serios...
- Trebuia să fie o maşină. - Zborul nostru a ajuns mai devreme.
Chiar? Părea atât de mult.
Atenţie pasageri, măsuri sporite de securitate.
Solicităm tuturor pasagerilor să ţineţi
lucrurile personale închise tot timpul.
Traducere realizată de GICU
Deci, cât de mult ştii despre ce s-a întâmplat între mine şi Keith?
Ştiu că a întrerupt angajamentul vostru cu cinci săptămâni înainte de nuntă.
Şi acum ştiu de ce.
A spus nişte rahaturi despre tine, băiete.
- Precum ce? - Nu contează.
Nu face asta, nu cauza un prejudiciu ca apoi să te îndepărtezi.
Sau ce, voi muri singură?
Keith este o bucată de gunoi,
şi îţi este mai bine fără el.
Ceea ce spune ceva, luând în considerare cât de rea eşti.
Doar milă pentru mireasă, oricine este ea.
- N-ai cunoscut-o? - Aşa cum nu te-am întâlnit niciodată.
Stau cât de departe pot de Keith.
Mama mea a insistat să mă întorc la acest spectacol de rahat,
altfel, nu te-aş mai fi întâlnit.
Nu e drăguţ să te gândeşti la asta?
A spus că e important să apar,
cel mai rău lucru pot spune că-i teribil, ceea ce este subiectiv.
Dar dacă nu apari atunci este obiectiv.
Tu ai apărut.
De ce ai venit la nunta lui?
El ţi-a rupt inima, din câte îmi aduc aminte.
A spulberat-o, da.
Nu ai terminat cu procesul?
Ei bine, trebuia să scap.
Plus, mi-a costat părinţii 32.000 de dolari în acţiuni.
- Ai câştigat? - A fost o înţelegere.
Te-ai simţit mai bine?
Uite, am venit pentru că el m-a invitat.
Te-a invitat doar pentru că el a vrut să se comporte ca o persoană matură,
nu pentru că el, în vreun fel, ar fi vrut să vii.
Crezi că doream să vin? Doar încerc să fiu o persoană matură.
Vezi tu, acest lucru funcţionează numai dacă unul dintre voi e o persoană matură.
De asemenea, am nevoie de o concluzie.
Nu ai închis capitolul? Au trecut 6 ani.
Te-am făcut să înţelegi că am nevoie de o închidere?
Se căsătoreşte cu altcineva. Asta-i închiderea.
S-a terminat.
Închis nu este acelaşi lucru cu încheierea.
Vreo şansă să fi trimis două maşini?
Deci, cu ce te ocupi, Frank?
Adică atunci când nu străluceşti asupra lumii.
Conduc marketing-ul pentru J.D. Power şi asociaţii.
Oamenii "Maşinii Anului"?
Nu, asta-i o revistă.
Mi-am cumpărat una dintre maşinile voastre. A fost o bucată de tinichele.
Din nou, o revistă. Eroare comună.
Aceasta este cariera la care ai visat?
Distribuirea premiilor cu pumnul?
O companie de succes, extrem de respectată.
Este o corporaţie linguşitoare la scară naţională.
Internaţională. Şi nu dormim pe premii.
Ţara noastră trăieşte din auto-felicitare.
Lasă-mă să te întreb asta.
A fost vreodată o altă maşină
decât a lui J.D. Power şi asociaţilor?
Noi nu facem "Maşina Anului." Este o revistă.
Am văzut acele Trofee Lucite.
Sunt pe fiecare maşină comercială.
De fapt ce faci?
Urmăresc penal companiile şi instituţiile
pentru acţiuni sau declaraţii insensibile cultural.
Tu eşti poliţia politicii corecte.
Nu.
Voi analizaţi ceea ce spun oamenii şi apoi îi acuzaţi
de rasism sau misoginism sau altfel de lucruri oribile.
Tu distrugi vieţi şi reputaţii pentru bani.
Nu.
Asta ai visat? O carieră în reversul fascismului?
Nu-mi amintesc să fi visat.
Greşit!
Am crezut că acesta e dulapul meu.
Te aştepţi la un răspuns sau la aşa ceva?
Nu.
Acum văd că este o încuietoare la uşă.
Deci, ar trebui să o folosim.
Mda.
d Oh, fata mea bună d
d Privind această fantezie d
d Destul de tânără mamă Dansând printr-o mulţime de mese d
d Vreau să iau o sticlă Dar ea doar dansează d
d Vom ţine pasul Până la începutul dimineţii d
d Hei, cu toţii Uitaţi-vă la acel corp d
d Frumos posterior O adevărată minunăţie d
- Cum este camera ta? - Acolo doar dorm.
A ta cum este?
Te anunţ după ce pun o lumină cu ultraviolete peste aşternuturi.
Nu ar trebui să vorbim mai mult.
Dacă crezi că aşa-i mai bine.
Crezi că Keith încearcă să ne cupleze?
Chiar şi el este mai deştept.
Nu ştiu. Adică, acelaşi zbor.
Aşezaţi unul lângă celălalt în avion.
Camere alăturate. Aşezaţi alături unul de celălalt.
Crezi că asta-i tocmai o coincidenţa?
Keith nu a avut niciodată un gând despre o altă fiinţă umană.
Deci noi suntem doar oamenii pe care nu ştii unde să-i încadrezi?
Ai putea la fel de bine doar să ne cuplezi.
Nu vreau să fiu o persoană pe care nu ştii unde s-o încadrezi.
Aceasta nu este viaţa pe care mi-am imaginat-o.
Sunt sigur că următoarea ta viaţă va fi mai bună.
Iată-ne.
Deci asta-i ea.
Mda.
Ea vrea un pahar înalt din cucută.
- Ea este daneză. - Olandeză, mă gândeam.
Daneză. Din Danemarca.
Ştiu de unde provin danezii.
Arată la fel cum obişnuia să arate.
Persoanele din plastic nu îmbătrânesc.
Păi, speram să îmbătrânească.
Speram că va fi mai puţin atractiv sau pe drumul spre obezitate.
Aceasta este prima dată când îl vezi de la accidentul zdrobitor?
- Asta-i rău? - Mda.
- Atât de rău cum te-ai temut? - Da. Mai rău.
- Cum poate fi aşa de rău creată specia? - Îmi pare rău?
Cum ni se permite să simţim atât de mult pentru oamenii
care nu simt nimic pentru noi?
Presupunând că eşti normal, care este hilar.
- E incredibil de crud. - Gândeşte în felul acesta.
Pentru o vreme, ai sculptat un loc în viaţa lui
când într-adevăr nu ar fi trebuit să fie unul.
Asta mă face o idioată.
Sunt de acord. Doar te tachinam.
Adevărul este, că de la pubertate,
toţi ar trebui să mergem să jucăm în apărare.
- "Înăuntru"? Spre ce? - Moartea.
- Oh, Doamne. - Ofiţer pe punte.
- Aşa că trebuie s-o cunoşti pe mama. - Destul de bine.
Deci ai intâlnit-o de două ori.
Howard.
- Oh, tipul ăsta nenorocit. - Cu cine-i?
Prietena lui.
Howard a părăsit-o pe mama ta?
"Părăsit" nu este un cuvânt suficient de puternic. Fugit.
- Pentru o femeie mai în vârstă? - Ar fi plecat pentru o vidră.
- Oricum, plecarea înseamnă plecare. - Nu, nu.
Părăsirea pentru o femeie mai tânără este groaznic, este oribil.
Dar părăsirea pentru o femeie mai în vârstă este pervers.
Mama ar fi fost mai furioasă dacă era vorba de o tânără.
Mda, dar ea ar fi putut să-şi folosească vârsta
să oprească o societate incorectă.
Adică, cel puţin putea s-o părăseasă pentru una mai tânără.
Tatăl meu a lăsat-o pentru o femeie mai tânără.
Ea poate să se gândească la asta, când vrea să se înveselească.
Dar ea şi tatăl tău au făcut pace, în cele din urmă, nu-i aşa?
Mda. Tata a sărit pe fereastră de la etajul şapte,
iar mama a considerat asta corect.
- Îmi pare rău? - Să nu-ţi fie.
Nu eram vreun fan.
Ei bine, nu eşti fanul multor oameni, după opinia mea.
Ei bine, această persoană m-a împuşcat, aşa că...
- Te-a împuşcat? - A făcut-o.
El a spus că sunt întruchiparea tuturor alegerilor sale greşite.
- A durut? - A durut?
Aceasta este o întrebare serioasă?
Aceasta-i o rachetă metalică care intră în corpul tău.
Da, doare. A fost foarte rău.
Ei bine, ce ai făcut?
Am fugit la el.
Ai fugit la el?
De ce nu ai fugit de el?
Nu m-am gândit la asta. Am fost supărat.
Iar a încercat să mă împuşte, dar a ratat.
I-am luat arma din mână, l-am lovit în faţă cu ea, i-am rupt osul orbital.
- El ce a făcut? - A plâns.
M-a rugat să-l omor. Nu am vrut.
Nu pentru că n-am vrut, ci pentru că nu am vrut să-mi distrug viaţa.
Adică, nu mai mult decât era deja.
S-a dovedit că nu mai era nevoie totuşi să-l omor,
deoarece în acea noapte, el a sărit.
Este o familie completă.
Nimeni nu o susţine.
Nu poţi numi o femeie de 78 de ani, "prietena" ta.
Este ridicol.
Atunci cum ar trebui să-i spun?
Nu ştiu. O osificată, un leş viu?
Aşa-i politic corect, ca la carte?
Sunt în întârziere.
Are nevoie doar de puţin mai mult păr şi machiaj.
Cred că am trecut de un antreprenor de pompe funebre pe drum.
Călătorind la braţ cu ea,
mai bine ştii unde sunt pompele funerare în orice moment.
Şi cu "La braţul tău" vrei să spui la figurativ
şi pentru suport fizic.
- N-am mai întâlnit-o. - Mai bine te-ai grăbi.
Cred că inima vrea ceea ce vrea ea.
Sau oricare ar fi stimulatorul cardiac.
Aparent, au mers la acelaşi colegiu.
Era senior când era student în anul întâi.
Ei bine, e din nou un senior.
- Vrei să-i saluţi? - Da. Tu vrei?
Mda.
Să ai o zi minunată.
- Eşti bine? - Nu. Tu?
Sunt distrus şi aşa voi rămâne.
Crezi că cineva va observa dacă... mă întorc la hotel?
Nu.
Mda.
În regulă.
Psst.
Adică, nu arunc pietre, dar are multe pe cap.
Vreau să spun... Ştiu, eu o am pe a mea,
dar tatăl meu niciodată nu m-a împuşcat.
Nu cred c-a atins vreodată o armă.
Adică, la un moment dat am pus leucoplast
pe păpuşa mea şi el, aproape m-a bătut.
Nu ai fi putut chiar s-o numeşti o chelfăneală.
A fost ca şi cum... Îşi tot cere scuze pentru asta.
Şi încă se simte rău.
Adică, şapte etaje.
Mă întreb dacă mai erau câteva etaje pe care ar fi putut să le atingă
ca să moară instantaneu.
Nu ca...
Poţi să mori... Câte...
Nu ştiu. Cred că depinde de clădire.
Foarte, foarte...
Doar psihologic, este interesant, dar...
Nu crezi asta.
A furat de la mine, de la angajatorul lui, de la Katherine March.
Soţia mea... Adică fosta mea soţie este corectă.
Chiar pot picta.
Copile mele erau atât de rele încât trebuia să le distrug.
Pentru numele lui Dumnezeu, el minte.
Pentru că el este stângaci, idioat-o.
El mi-a spus că Miss March le-a pictat.
În opinia mea de expert...
A spus că-l va repara când dădea să plece în jurul orei 02:00.
Atunci i-am spus...
Aşa că o omoară cu spărgătorul de gheaţă.
Şi am auzit-o spunând: "Bună, Johnnie" înainte să închidă.
El era în regulă.
Ceea ce nu înţeleg
este această discuţie despre ea ca fiind o artistă.
Nu i-am văzut picturile.
Asta era una din trăsăturile ei ciudate.
Nu a lăsat pe nimeni să-i vadă picturile.
N-aş fi ghicit, Frank, că eşti un bărbat ce se bucură de un masaj la picioare.
Nu sunt. Când am văzut complimentul amuzant în coşul de bun venit la nuntă,
M-am gândit: "Nu vreau asta.
Nu mă simt confortabil ca alţi oameni să-mi atingă picioarele.
Nu înţeleg dacă este necesar sau bun."
Atunci de ce eşti aici?
Deoarece costă 30 dolari, şi aruncându-i
m-ar fi deranjat chiar mai mult decât o face acest lucru.
Deci, eşti economic.
Oh, sunt mult mai rău decât zgârcit
mai ales când vine vorba de cele gratuite... Ascund un adevărat tezaur.
În special zona gri a gratuităţii,
ca pilele de unghii şi papucii de unică folosinţă din camera de hotel.
"Zona gri."
Îmi spun că ei îşi doresc ca eu să le iau,
că eu sunt destinat să le iau.
Tu iei limba de pantofi?
Nu cele lungi, doar cele scurte.
Ei bine, nu este o zonă gri, asta înseamnă furt. Eşti un hoţ.
Tu iei şamponul, balsamul şi gelul de duş?
Obişnuiam asta, când unul s-a scurs în valiza mea.
Huh. Cum rămâne cu săpunurile?
Nu şi săpunurile rotunde înfăşurate în hârtie.
Dar cele mai mari, în cutii? Da, le iau.
Deci, eşti o persoană meschină cu mâini murdare.
Nu înţeleg cum, chiar şi după ce ţi-a făcut Keith,
şi chiar ruşinea de a fi aici,
e posibil să stai liniştită bâjbâind pe lângă el.
Pentru că eşti o maimuţă
care nu înţelege starea umană.
Ne-am cunoscut, înţeleg ce înseamnă o condiţie.
Nu te opreşti să iubeşti o persoană
doar pentru că te răneşte.
Ajută.
- Ei bine, dragostea nu este raţională. - În mod clar.
Dar cum l-ai putut plăcea pe Keith?
- Nu am spus niciodată că-mi plăcea. - Atunci cum îl puteai iubi?
Dragostea nu are nimic de a face cu plăcerea.
- Oamenii sănătoşi nu ar fi de acord. - Oamenii sănătoşi sunt bolnavi.
Nu-i o parte din tine care vrea să-i dorească binele şi să meargă mai departe?
Mai degrabă îl vrea într-un râu îngheţat.
Nu are sens să-ţi doreşti ca persoana iubită să fie moartă.
Pentru că atunci n-ai mai avea pe nimeni pe cine să iubeşti, cu excepţia ta.
Care, în cazul tău, ar fi necondiţionat.
- Nu-l vreau mort. - Bine.
Vreau să aibă o viaţă lungă doar dacă este mizerabilă în fiecare zi
şi să aibă o moarte înceată de regret.
Există şapte miliarde de oameni în lume.
Deci, atunci când unul dintre ei se comportă prost cu tine,
el îţi face de fapt o favoare pentru că-ţi economiseşte timp.
Îţi spune asta că nu tu merită.
Te eliberează să spui, "Mulţumesc pentru informaţie."
Acum voi trece mai departe la celelalte persoane, 6.999.999.999,
printre care unii pot avea o anumită valoare.
Şi cu asta ai terminat, Frank?
Doar controlat, calm şi sensibil,
căutând prin întreaga populaţie, sufletul tău pereche?
Nu, am renunţat, care mă face unicul calificat
să observ şi să comentez despre situaţia voastră.
Oh, sunt aşa norocos.
- A fost acum mult timp. - Nu o eternitate.
Amândoi eraţi foarte tineri.
Destul de maturi pentru a ştii ce e greşit.
De altfel, am vorbit cu mireasa aseară.
Ea nu are talentul de a prăji pâinea.
E o proastă şi sânii ei au fost făcuţi pe o banchetă medicală.
Dar ea mi-a spus să-ţi spun că speră să puteţi rămâne prietene.
Ai vorbit despre mine?
Nu ţi-a dat mult timp de antenă.
Are probleme cu formarea propoziţiilor.
Şi foloseşte foarte multe pronume personale,
aşa că nu eşti întotdeauna sigur despre ce vorbeşte.
Foarte bine, Keith.
Dar dacă ajută, ea a spus că nu este ameninţată de tine.
Da, asta ajută nespus.
Cel puţin cred că vorbea despre tine.
A spus "ea". Sunt sigur că se referea la tine.
- De fapt, de ce îţi pasă? - Nu-mi pasă.
Încerc doar să mă distrez şi să trec la ziua de mâine.
Îţi pasă de ceva anume?
De câte ori te-ai îndrăgostit în viaţa ta?
O dată.
Cum a fost?
Cum bea cineva vin la ora 11:00 dimineaţa?
E o vinărie, Frank..
N-ai dat vreodată drept câştig maşina anului la ora 11:00?
Încă mai am gust de pastă de dinţi.
- Aveai absolută dreptate. - Ce ai spus?
O destinaţie spre nuntă este presumptuosă.
"Vă rog trageţi-vă carcasele sute de kilometri
să sărbătoriţi excesiv fericirea noastră."
Mda. "Pentru că nunta noastră este atât de specială,
încât trebuie să fie o impunere epică."
"Este mai mult decât important de-a sărbători în oraşul natal al nimănui."
"Sau în loc de o zi calendaristică. Să renunţaţi la intregul weekend."
"Şi să-ţi cheltuieşti' banii, pe lângă dar."
Pun pariu că ţi-au plăcut preţurile de minibar.
Sunt aproape 80 de cenţi per acaju.
Hilar este că ăştia doi
nu au nicio idee că sunt în paradisul unui nebun.
Chiar crezi asta?
Am petrecut cea mai mare parte a vieţii mele evitând şrapnelul de la nunţiile mamei mele,
ambele au început cu zâmbete la fel de mari ca ale lor.
Unele căsătorii funcţionează.
Da, iar unii oameni au şase degete.
Aşa că ghicesc că eşti singur.
Am decis să învăţ din greşelile părinţilor mei.
Este o formă de evoluţie.
Da, dar nu poţi să-i învinovăţeşti pe oamenii
care speră că viaţa lor va fi diferită.
Ba da, pot. E incredibil de egoist.
S-ar putea să te ajute să iei în considerare ideea că durerea din dragoste este inutilă,
pentru că dacă ai fi fost exasperată de o persoană,
în cele din urmă, te-ai simţi oricum mizerabilă.
De fapt, asta nu ajută, mulţumesc.
Nicio problemă.
Dar nu crezi că există cineva pentru fiecare?
Aproape.
Cred că nu există nimeni pentru nimeni.
Îmi doresc ca mama ta şi prietena cadaverie a lui Howard să se joace.
Ar putea încerca să-şi desprindă recipientele una de cealaltă.
Ai vorbit cu prietena cadaverie?
Pe scurt. E plictisitoare şi are nevoie de o săptămână la tabăra de depilare.
- Poate că e bogată. - Sper să fie aşa.
Te gândeşti vreodată totuşi că nu este frumos
să-i acuzi pe părinţii tăi pentru tot?
Când a devenit asta ceva rău?
Când ai un picior rupt, ai nevoie de o cârjă.
De fapt, ar fi aiurea să nu ai o cârjă.
Păi da, dar picioarele rupte se vindecă.
Adică, nu ai o responsabilitate faţă de tine
pentru te elibera în cele din urmă de cârje şi să răspunzi noilor provocări?
În cazul când legătura părinte-copil este bolnavă,
ai mai multe şanse de a fi o sociopat decât să fi bine mersi.
Consider că este un triumf al voinţei
că nu există morminte goale în curtea mea.
În plus, cine eşti tu să vorbeşti?
Unei inimi rănite ca a ta i-ar trebui, relativ vorbind, o bucată de tort.
Ei bine, nu este de ajuns.
Aş prefera să fiu puternic şi ruinat decât slab şi ruinat.
Nu sunt slabă. Am doar speranţă.
E acelaşi lucru.
Cum de nu fac scări sau o cale pentru aceasta?
Ne-au avertizat. Era în coşul de întâmpinare.
E un nenorocit de coşmar.
Asta-i corect, dă-l în judecată din nou pe Keith.
Nu putem să luăm camioneta care să ne ducă departe?
- Mergem 90 de picioare (27 de metri). - Pantofii nu vor rezista.
Atunci scoate-i până ajungem acolo.
- Numai ce mi-am făcut un masaj la picioare. - Şi?
Nu voi apărea la nunta fostului logodnic cu picioarele murdare.
Le poţi curăţa la spălarea strugurilor.
- Nu mă poţi purta în braţe, te rog? - Ce?
- Nu pot să cred că trebuie să te întreb. - Ce?
- Sunt 27 de metri. - Cât cântăreşti?
- Frank. - Nu vreau să-mi dau aici duhul.
Dacă se întâmplă asta, mă poţi da jos.
Ai o gravitaţie specifică.
Mda, oase mari.
Ai o avoirdupois (greutate) înşelătoare.
Mai lent n-am mai fost niciodată transportată.
Oh, dragă Doamne, linişteşte-te.
Poţi totuşi să mă laşi jos când ajungem,
astfel încât să nu vadă nimeni că m-ai purtat?
De ce? Poate Keith se va gelozi şi se va răzgândi.
Keith a uitat că sunt aici.
Sunt 800 de grade.
De ce este ministrul într-un costum de vânătoare?
Pentru că nu-i ministru.
E prietenul lui Keith din colegiu.
Levy, cred că se numeşte.
- Kaplan? - Kaplan, aşa-i.
- Are machiaj? - Întotdeauna.
Uzuala cremă radiantă Nars.
Dacă-ţi serveşte memoriei, este gay.
Termenul corect este "Efeminare Americană". Şi de fapt e pansexual.
Ce înseamnă asta?
Este atras de toate genurile,
identităţile de gen şi orientările sexuale.
- Nu mai spune. - Dacă-ţi spun.
Cum de a fost invitat?
S-a culcat cu mireasa şi cu mirele.
- Care nu era aşa o mare scofală. - Vanilie.
Vreau să spun, el se va culca cu un bărbat care crede că este o femeie?
Absolut.
Sau o femeie care crede că-i de fapt un homosexual?
- Nu trece o zi. - Ce zici de hermafrodiţi?
Ar trebui să te gândeşti.
N-au uitat pe niciun preot de nunţi?
Pe niciunul. Ai nevoie de un credit card şi o conexiune la internet.
- Ai cercetat asta? - Oh, am cercetat totul.
Ştiu unde am putea cumpăra o casă,
unde copiii noştri s-ar naşte, unde ar merge la şcoală.
Ştiam unde vom fi îngropaţi.
Ai deveni clericul vreunei biserici online?
Nu, nu poţi face decât nunţi.
- Botezuri nu? - Nu.
- Funeralii? Bar Mitzvah? - Doar nunţi.
- Câţi credincioşi are el? - Niciun credincios. Nicio congregaţie.
- Biserica lui predică că există un paradis? - Nu are biserică.
De ce ar avea-o cineva pe mama mea ca domnişoară de onoare?
Nu ştiu. E ca şi cum l-ai vedea pe Îngerul morţii la tomografie.
Dacă aş avea câte o monedă de fiecare dată când mi-a zis: "Nu sunt servitoarea ta."
- Ea s-a născut în timpul Marii Depresii? - Nu, ea a cauzat-o.
- Ştii de cine îmi pare rău? - De tine?
Tatăl lui Anne.
De ce? E singurul de aici care nu a fost căsătorit cu mama mea.
Pentru că odată, era cel mai important bărbat din viaţa Annei,
"M.P.I.A.L." dacă doreşti.
Voi vrea, dar numai dacă trebuie.
E periculos pentru un tată să treacă de acea perdea.
Doar pentru că este danez nu înseamnă că trăieşte cu fiica lui.
Într-un sens foarte real, în virtutea cultivării
unei relaţii sănătoase, iubitoare cu ea, arătându-i, zi de zi,
an după an, cum trebuie să se comporte un om bun,
îşi pregăteşte întreaga viaţă pentru căsătorie.
- Cu Keith. - Exact.
Acesta este mielul bun de sacrificiu.
Ea şi tatăl ei s-au lovit în frunte cu bărbia lor, au avut echimoze.
Ei au căutat-o. Este un joc de fraieri.
Sau aşa aţi auzit.
E un fraier care ajunge la vârsta de consimţământ în fiecare minut.
Când Keith îşi arată mizeria mitică,
toată stima sa de sine va fi distrusă,
un tată va pierde fiica, iar ea unde va fi?
Chiar aici, cu noi ceilalţi.
Îmi plăcea acest cântec.
Vrei să dansezi?
- Am spus "îmi plăcea". - Bine.
- De ce, tu vrei să dansezi? - Bineînţeles că nu, urăsc să dansez.
E stupid şi o pierdere completă de timp.
Nu eşti aşa de ocupat.
M-am gândit că poate doreai să dansezi, pentru a-ţi limpezi mintea.
Nu vreau şi nu aş face-o.
Bine. Am spus bine.
Niciunul dintre noi nu vrea să danseze.
Nu pot decât să sper ca Keith să-şi rupă un muşchi de la şold.
Putem să ne plimbăm?
- Cum sunt pantofii? - Sunt buni.
Chiar nu am vrut să trec prin întreaga selecţie,
dar am trăsături ciudate din partea mamei mele.
- Deci, sunt buni. - Mda.
Ok.
Tu ştii că după experienţa cu Keith.
Am fost diagnosticată cu PTSD (stres posttraumatic).
Persoana bogată cu PTSD.
- Persoanele privilegiate au PTSD. - Ok, ştiu ce vrei să spui.
De aceea oamenii urăsc cei care ţintesc vârful.
- Nu sunt primul punct procentual. - Nici eu.
Când oamenii vorbesc despre acest procent ca fiind normal,
mă înnebuneşte.
Ştii cine sunt de fapt primii,
sunt nenorociţii care conduc companiile
pe care le-am acuzat iar tu le-ai răsplătit.
Top zece, 20 %, oricât ar fi.
Segmentul societăţii care nu trebuie să-şi facă griji
despre lucruri de bază precum hrană, îmbrăcăminte, adăpost, transport
sau să fie împuşcaţi de către poliţie.
Deci, nu ni se permite să avem probleme?
Ni se permite să le avem, dar nimeni nu este interesat de ele.
Şi nu îi învinovăţesc, Nici măcar nu mă interesează.
Suntem trişti, triviali, plictisitori, narcisişti surzi.
N-am spus niciodată că nu sunt o narcististă surdă.
- Optica este foarte rea. - Nimeni nu se uită.
Ar trebui să ne păstrăm rahatul pentru noi înşine.
Îl păstrăm pentru noi înşine.
În plus, este în natura umană să găsească durere în orice situaţie,
cu toate acestea fiind relativ norocoasă.
Asta nu o face mai plăcută.
Păi, îmi pare rău dacă stilul meu este în afara modei, dar e tot ce am.
Ar fi mult mai mult interesant şi fantastic
dacă am fi fost iubiţi de preoţi
sau să pierdem un picior, dar să simţim încă ceva.
Teoria mea despre mine însămi este soma mea
care îmi trimite un mesaj darwinian,
"Hei, eşti incapabilă să-ţi oferi ADN-ul pentru generaţiile viitoare,
aşa că ar trebui să dispari."
Continuă să faci ceea ce faci.
Dar am atât de mult de dat.
Nu chiar.
Rahat, Frank. Ce este asta?
Cred că e un leu de munte.
- Ar putea fi un jaguar? - Nu ştiu. Nu sunt un îngrijitor zoo.
Este prea mare pentru un ocelot sau o pandă,
dar prea mică pentru o panteră, cred.
Ce contează ce este? E o pisică de pradă.
Poate o pumă?
Nu ştiu de ce-ţi faci griji.
- O să-mi facă rău mie. - De ce?
Am văzut ceva. Ei aleg pe cel mai mic din cirezi.
Nu suntem o cireadă, suntem invitaţi la nuntă.
Doar îţi spun, eşti în siguranţă dacă alergi.
Aleargă tu. Eu voi rămâne aici şi mă voi lupta.
Da, dar nu sunt un sprinter.
Fug la distanţă, aşa că îmi dă o anumită claritate...
Da, totul e în regulă.
Aleargă tu. Eu voi rămâne aici şi mă voi lupta.
Ce-ar fi dacă amândoi vom alerga şi nimeni nu rămâne şi se luptă?
Niciunul din noi nu poate depăşi un ghepard.
Nu-i un ghepard. Nu suntem în Africa.
Mai sunt şi în Iran, cred că aşa spuneau.
Nici măcar nu ne vor auzi ţipând.
Îi urăsc pe oamenii aceia.
În plus, vei distruge nunta lui Keith.
- Asta-i adevărat. - Doar dacă nu ne găsesc cu săptămânile.
Şi numai câteva bucăţi aduse în vizuina ei.
Ultima şansă să fugim.
Nu pot să cred că eşti ultimul om cu care voi vorbi vreodată.
Ar putea fi EMT-ul (tehnicianul medical de urgenţă).
Da, dar s-ar putea să fie hemofilic.
Ar putea fi? Nu ştii deja asta?
Ei bine, nu, pentru că poţi înţelege ca un adult, ca astmul bronşic la adulţi.
Prietena mea Suzanne are asta...
- Acum fugim! - Oh!
- A fost bine, Frank. - Gâtul meu este chiar jupuit.
Dar de ce mai fugim?
Deoarece cred că nu-i o idee rea
să punem o distanţă cât mai mare între noi şi leul de munte.
S-ar putea să fi fost un râs!
Ar fi aşa de ironic dacă te-aş strangula.
De ce trebuie să ruinezi un moment frumos?!
Ca să ştii, tu ai distrus momentul, nu eu.
Lindsay?
Sunt bine!
- Grozav. - Tocmai m-a lovit vântul.
Ok, bine.
A fost bine, pentru că nu ai avut nicio idee despre ceea ce faci.
Hei, a trecut o vreme de la clasa de sănătate.
Da, păi, dacă ştiai că am avut leziuni cervicale,
ultimul lucru pe care l-ai presupus să-l faci ar fi să plesneşti o persoană
ca pe o clătită.
- Îmi pare rău. - Dar, pe de altă parte, m-ai salvat.
Ne-am salvat.
Ţi-am spus, la mine ar fi mers.
De ce ai făcut asta? De ce m-ai salvat?
Nu te-am salvat.
De ce m-ai salvat?
Pentru că sunt un idiot.
- Ai fi putut muri. - De idioţie.
Nu-mi spune că în secret eşti nobil.
Nu sunt.
Dar m-am gândit, "Poate are dreptate.
Poate viaţa ei este în pericol.
Se pare că le ştie pe toate."
Şi nu am vrut să mă simt vinovat pentru restul vieţii că nu te-am salvat.
Am înţeles asta.
- Nu am vrut să mă gândesc că sunt egoist. - Frank.
Nu aşa de egoist. Mai presus de toate, mă gândesc deja la mine.
Recepţionat.
Nu că n-aş avea aşa de multe pentru a trăi.
Da, bine, este adevărat.
Ei bine, oricum, îţi mulţumesc.
Ce naiba, Frank?
Îmi pare rău. Nu ştiu ce a fost asta.
Nici eu nu ştiu. Iisuse.
- La naiba! - Îmi pare rău.
- Ce e în neregulă cu tine? - Nu ştiu.
Ce naiba?
Hai doar să... Haide.
Nu pot... Pur şi simplu pune-o...
Îmi pare rău.
Îmi pare rău, este foarte dificil
pentru mine să am activitate pozitivă.
Mda. Mai ales aceasta.
Mă face să mă gândesc cât de pierdut am fost fără ea,
ceea ce mă face să mă omor.
Da, păi, am fost destul de sigură de foarte mult timp
că viaţa este o experienţă oribilă
şi chiar nu am nevoie de o asemenea confuzie.
- Şi presiune. - Mda.
Adică, dacă totul e de rahat, atunci la naiba,
dar dacă nu e totul aiurea, atunci există o presiune aşa mare.
Mda.
Doamne, chiar ştii cât timp a trecut
de când am fost atinsă cu afecţiune de altă fiinţă umană?
Ce zici de lipsa afecţiunii?
Aproape atâta timp.
Îţi spun chiar acum, nu am mai simţit plăcere din 2006.
Uneori simt absenţa durerii,
care în acest moment pare o plăcere
sau cel puţin plăcerea verişoarei.
Nu am protecţie.
Ei bine, de ce ai avea?
Adică de ce ai avea un prezervativ astăzi?
Care sunt şansele? Astronomice.
- Şi dacă ai rămâne însărcinată? - Sunt sigură că pântecul meu este ostil.
A face sex chiar acum ar fi iresponsabil.
Păi, cui îi pasă?
Vreau să spun, cât de rău poate fi?
- Okay. - Mda?
Okay.
Cum e?
E în regulă.
Crezi că leul de munte va fi atras de mosc?
Cred că era o pumă.
Cum e acum?
Se simte ciudat dar plăcut familiar,
parcă-i o lungă dietă sau revenirea la fumat.
Ce zici acum?
Ai vreo boală?
Desigur că nu.
Am ratat fiecare revoluţie sexuală.
Prima, după Tinder.
- Una după Caitlyn Jenner... - Şi eu.
Crabi.
Ai crabi?
Nu, nu chiar crabi.
Acolo.
Aceştia nu sunt crabi, acestea sunt tarantule.
Arată ca nişte crabi.
Nu, nu arată.
Şi pe lângă aceasta, ele nu atacă oamenii.
Acum nu agiţi decât apele.
Ca să te enervez pe tine.
- Să terminăm cu asta. - Bine.
Mama obişnuia să-mi spună să folosesc mereu două prezervative.
Al doilea ar trebui să fie mai mare.
- Arăta ca un cob de vânt. - E aşa o prostie.
Al doilea prezervativ ar cauza ca celălalt să se spargă.
Un fapt descoperit, în vara clasei a XII-a,
cu o fată frumoasă numită Auden care nu se culcase cu nimeni.
Fugea ţipând din camera noastră.
Desigur, ai făcut sex în camera ta.
Aveam un sistem de interfonie Nutone.
Controlul principal era în bucătărie.
Părinţii mei puteau asculta şi vorbi în orice cameră din casă de acolo.
Obişnuiam să numesc bucătăria "Cuibul vulturului".
Când tatăl meu a auzit-o pe Auden plângând,
a ţipat prin interfon,
"Ce naiba se întâmplă acolo jos?"
Am spus ce s-a întâmplat.
A fost o pauză,
şi apoi mama a spus, "Cina e pregătită."
Mama ta gătea?
În afara şanselor să facem un copil,
vrei un băiat sau o fată?
Mă întrebi asta acum?
Îmi umpleam timpul.
Un băiat.
Mama mi-a spus că-i o cale de a face un băiat.
- Acest lucru ar trebui să fie bun. - Mda.
În momentul culminant, doar striga: "Oh, băiete!"
Putem să ne oprim să vorbind despre mama ta.
Dar nu ştiu de ce ai vrea un băiat,
având în vedere că, ştii tu,
calitatea de bază a relaţiilor tale cu bărbaţii.
Ce, răzbunare?
Doamne, arăţi de parcă ai vomita!
De ce aş face-o? Eşti o femeie foarte atractivă.
Nu din această cauză.
Oh, corect, îmi pare rău.
Oh, God!
Sunt doar o persoană foarte negativă.
Okay.
Eu exprim incredulitate!
Am înţeles.
Oh, băiete!
Mda! Oh, băiete!
Oricând, amice.
Acum nu poţi vorbi?
Bine.
- O să se răcească. - Nu, nu se va întâmpla asta.
Ba da, se va întâmpla. Este Paso Robles Diurnal.
Sunt temperaturile vântului.
Nu ştii nimic despre meteorologie?
Nu!
Oh, Doamne. Varec (algă).
- Ajutor? - Nu, varec.
Există o algă aproape de păsărica mea.
Asta este iarbă. Suntem în iarbă.
În ce sens este mai bine?
Mi-ai pus oceanul în cap cu crabii tăi.
Ce?
Aveam o poşetă.
Vrei o băutură?
Vreau să curgă toate băuturile direct în gâtul meu.
De ce nu mergem în camera ta şi să atacăm minibarul?
De ce nu mergem în camera ta
şi să deschidem minibarul?
Frank. Suntem vii.
Ce are asta de-a face cu ceva?
- De unde ştii cuvintele la asta? - Haide.
"Fostă, " nu "formală".
Ştiu, e grozav.
Serios, ciocolata?
Nu vom bea fără să măncăm. Alcoolicii fac asta.
Ciocolata este cel mai scump lucru
din minibar pe lângă...
Ai prefera să avem serviciu de cameră?
Cu siguranţă nu.
Am vorbit cu recepţia.
Ei adaugă o taxă de livrare, o gratuitate de 17%
şi un fel de taxă, ca şi cum am fi în Italia.
Întotdeauna m-am întrebat de ce îţi dau două pahare
chiar şi când călătoreşti singur.
Pentru că unul ar fi mai trist.
Iată să... Ce?
Nu este haşiş.
Nu port nimic sub pijamale.
De ce ai purta? Sunt aşa de atragători.
Nu credeam că o să fiu intimă în acest weekend.
Sau în oricare alt weekend.
Superman nu ar putut vedea prin acele pijamale.
Aşadar, ai încercat.
Oamenii s-au strecurat în haine mai uşoare.
- Frank? - Prezent.
Când ai spus mai devreme că eram o femeie atractivă,
ce ai vrut să spui?
Ce vrei să spui cu ce am vrut să spun?
Eşti o femeie atractivă. Eşti atrăgătoare din punct de vedere fizic.
Poţi fi mai exact?
Caracteristicile tale faciale se încadrează în Raportul de Aur.
Cum?
A/b = (a+b)/a
Raportul de Aur.
Poţi spune asta?
Este o estimare.
Şi ai Formele Afroditei.
Ce înseamnă Faldurile Afroditei?
Acesta este numele special şi graţios
ca obrajii unei femei frumoase
bine conturaţi la zâmbet.
Există o mişcare blândă care începe de la maxilar
şi alunecă în jos, într-o diagonală uşor arcuită,
direcţionând ochiul spre gură.
Este palpitant din punct de vedere estetic.
N-am auzit niciodată acest termen
"Faldurile Afroditei."
Eu l-am inventat.
Atunci nu este un lucru real.
Sunt nişte aiureli.
Am căutat pe google şi n-am găsit nimic pentru aceasta, aşa că am inventat-o.
- Acum este stabilit. - Aiureli.
Din experienţa mea, există cel puţin 90% o corelaţie între femeile frumoase
- şi femeile care au Faldurile Afroditei. - Oh...
Faldurile au trasat rasele şi etniile.
Ce altceva mai ştii despre mine?
Păi...
Eşti subţirică,
dar nu în măsura de a avea o relaţie tulbure cu alimentele.
Acesta este un profil de acţiune.
Trimite o plângere.
Şi formele tale sunt foarte sexi, dar nu vulgare.
Totul este proporţionat foarte bine,
ferm, dar nu excesiv,
ceea ce întotdeauna le-am considerat ciudate şi încântătoare.
Braţele tale arată fizic de la fitness şi atletism,
dar deloc safic.
Iar încheieturile tale confirmă
că-ţi vei păstra trupul sănătos cu înaintarea în vârstă.
Este josnic felul în care bărbaţii se uită la femei.
Pe scurt, eşti frumoasă, graţioasă şi elegantă.
De altfel, nu te îmbraci într-un sens vulgar.
Pare că înţelegi că a te îmbrăca sexi
este de fapt contrar cu a fi sexi,
că informaţia certă ar trebui câştigată,
în loc s-o dai pe gratis
cuiva sau oricăruia îţi trece tocul uşii.
Dacă era anul 1732.
Îţi făceam un compliment.
Tu mă faci o minorosiţă.
Sugerez că ai luat-o pe căi înalte.
Chiar şi în acest flagrant, umbli cu fală în timp,
ai ales să te păstrezi în mister.
Da, pijamalele au ieşit din tipar, dar aplaud etosul.
- Ai vrea să ştii ceva despre tine? - Nu.
Ba da, ai vrea.
Eşti foarte arătos.
Ai ochi pătrunzători.
Părul tău nu va fi niciodată o problemă.
Extremele gurii tale înduioşează
ce nu se întrepătrund cu linile verticale care se intersectează cu ochii.
Din profil, bărbia ta se aliniază exact cu buza de jos,
ceea ce este ideal.
Trupesc, pari puternic şi substanţial, suplu şi nu vânos.
Vestimentar, ai luat note.
Ţi-ai băgat cămaşa deoarece ai realizat
că ieşită afară este un mod ridicol de-a te îmbrăca.
Porţi pantalonii lăsaţi, iar pantofii sunt aleşi bine.
Şi ai un penis frumos.
Am?
Oh, haide, Frank.
Cu siguranţă oamenii ţi-au spus asta de-a lungul întregii vieţi.
Nu.
Păi, este foarte frumos.
Este drept,
iar tu nu ştii cât de epidemică problemă este asta.
De altfel, se formează prin balet.
Nu-i aşa de importantă ca să nască o nelinişte,
dar e suficient de luat în seamă să nu ajungă ridicolă sau batjocoritoare.
Ai pus punctul pe i.
Tu spui că penisul lui Keith nu-i drept?
Poţi să-ţi imaginezi că noi treceam prin acest weekend
fără să ne spuneam astfel de lucruri?
- "Format prin balet"? - Exact aşa.
Oamenii sunt ridicoli şi patetici.
Animale, asta-i tot.
Vrem să credem că-i vreo minte sclipitoare, sens cosmic pentru iubire,
dar adevărul este că ne afundăm,
şi multe din decizile noastre se răsfrâng din aceasta,
formele pe care le găsim interesante, culorile şi propoziţiile,
mirosurile şi gustările, şi relaţile spaţiale.
Sună aşa de stupid.
Este chiar bună.
Adică, când mă gândesc la cum arată oamenii
când se sărută sau fac sex, îmi vine să vomit.
Aproape ai vomitat.
Adică, nu-i nimic frumos sau transcendental în a fi uman.
Ultimativ, e vorba de nişte afaceri
a unor specii care s-au ridicat încercând să supravieţuiască.
Adică, dacă chiar ai observa cum mănâncă o persoană
sau cum se uită în oglindă în timp ce se răhăţează,
sau cum merge pe South Coast Plaza,
ai ştii exact despre vorbesc.
Dar am avut ochii dechişi când am făcut amor
şi chiar am crezut că arătam bine.
Tatăl meu credea că are o lovitură bună la golf.
Aşteaptă.
Am săpat un şanţ.
Îmi pare rău?
În stilul de-a abera
când chiar te bucuri de ceva
pe care nu-l ai aşa de des.
Aşa-i.
- Acesta este un lucru? - L-am inventat.
Şi nu-ţi este ruşine?
Bine, haide. Doar încearcă.
- Poţi să înghiţi? - Tu poţi.
- Acum poţi să înghiţi? - Ok, bine.
Nu vă mai îngrijoraţi unul de altul
şi salvaţi oamenii care mor în spitalul vostru.
Pacientul vostru are un şarpe în uretră.
Cu toţii ar trebui să vă pierdeţi licenţele.
Când îmi vine timpul, voi semna un DNR.
Eu nu. Vreau să fiu resuscitat.
Vreau să fiu intubat, reînviat, recuperat şi prelungit viaţa.
Vreau ca ei să mă trezească cu clopote
şi să-mi injecteze inima cu acest ac lung de adrenalină... orice ar fi nevoie.
Ce? Dar, dacă n-ar exista speranţă?
Nu există nicio speranţă.
Dar dacă eşti doar o povară pentru familia ta
şi, prin extensie, pentru întregul sistem de sănătate?
Nu va conta.
Vreau să amâne moartea.
Nu-mi pasă dacă sunt napi mai buni ale undelor cerebrale.
Legume.
Dar am crezut că urai viaţa.
O uram, dar voi fi mort de mult timp,
aşa că nu-i nicio grabă.
Vrei să ai copii?
Prefer să fiu mort într-un şanţ.
Adică, de ce aş face asta acelor suflete sărmane?
Ei bine, pentru acelaşi motiv pentr care vrei să fii resuscitat.
Pentru că a fi, oricât de rău ar fi, este mai bine decât să nu fii.
Acesta este un loc oribil.
California centrală sau totul?
Sunt încă în viaţă. Ştiu deja totul.
Dar copiii nenăscuţi nu sunt cei mai înţelepţi
şi merită să fie protejaţi de anumite lucruri,
să fie în viaţă în primul rând.
Nu are niciun sens.
Viaţa nu a fost alegerea mea. A fost a mamei mele.
Ai auzit vreodată ceva mai egoist?
- Sper că nu sunt însărcinată. - Asta-i tot ce zic.
De ce tatăl tău a părăsit-o pe mama ta?
Pentru că putea.
Pentru că avea puterea de locomoţie.
De ce a păstrat ambele nume de famile după ce s-a despărţit?
Deoarece credea că ar face-o să pară aristocratică.
De asemenea, în acest fel ea îşi primeşte poşta.
Şi ce spui este că-i bariera majoră
pentru o relaţie caldă între tine şi fratele tău?
Este un nesimţit. De ce îmi pui aceste întrebări?
Doar... nu ştiu.
Doar îţi evaluez calificările ca pe un interes continuu de dragoste.
Nu că susţin asta.
În mod clar, eşti un infirm emoţional, ca şi mine.
Nu am nicio calificare într-un interes continuu de dragoste şi nici tu.
Dar interesul dragostei este un cuvânt prea puternic.
Eu, um... Afecţiune.
Interes. Toleranţă pentru interes.
Acest lucru nu se va desfăşura.
Ce, tocmai ai decis în mod unilateral?
- Pentru interesul amândorura. - Nu primesc niciun cuvânt?
Nu, ai o judecată teribilă în această privinţă.
Ce, dar... eu...
Mintea mea este în sfârşit clară, mulţumită ţie.
Adică, nu m-am gândit la Keith de la momentul cu leul de munte.
Deci, recunoşti că era un leu de munte.
Ai idee cât de important este pentru mine?
Dacă e adevărat, leul de munte şi cu mine
suntem bucuroşi să fi efectuat serviciul respectiv.
Dar acum, aparent, nicio faptă bună nu rămâne nepedepsită.
Cred că în sfârşit am terminat.
Nu am încredere în acea afirmaţie şi nici tu nu ar trebui să ai.
Dar tu vrei să crezi.
Nu trebuie doar să sari de la unul la altul, din dragoste.
- Toleranţă obectivă. - Aşa se fac greşelile.
Tot ceea ce fac sunt greşeli.
Cel puţin, asta ar fi distractiv.
Acum chiar te distrezi?
Da. Adică, ne certăm, dar există speranţă.
Acesta este un interludiu.
Un weekend.
O oază mică de timp în care putem gusta intimitatea
cum ar fi o bucată de salam gratuit la Trader Joe.
De ce nu? Oricum eşti în magazin şi ai uitat să mănânci micul dejun,
au gust bun şi nu există niciun salam rău la gust.
Când nimeni nu se uită, arunci scobitoarea pe podea.
Omule, nu eşti unul dintre... Faci aşa ceva?
Păi, în locul ăsta nu există găleţi de gunoi
şi este nesanitar să pui scobitoarea pe şerveţelul de recipiente.
Bine,... doar... Bine.
Doar... sunt doar avocatul diavolului.
Poate...
Dar dacă, bine?
Şi dacă e mai mult?
Dacă există, de fapt, ceva despre această idee
de nuntă ca destinaţie?
Dacă ne-am gândi la acest lucru în trecut?
Ce-ar fi dacă...
Ştiu, dar dacă destinaţia noastră reală era unul către celălat?
Ce-ar fi să nu spui niciodată asta?
Dacă fericirea este... contagioasă?
De ce credeai că întâlnirea cu cineva
are ceva de-a face cu a fi fericit?
Pentru că are!
Odată ca niciodată, am întâlnit pe cineva, de aceea!
Şi am fost fericită... Aşa am crezut.
Personal, aş fi îngrijorat dacă filosofia mea de viaţă
ar începe cu "A fost odată ca niciodată."
Ei bine, am fost crescută de optimişti.
Dar ai o preponderenţă spre contra-dovezi.
Nu te-ai uitat la angajamentul tău?
- Cum aş fi putut? - Ce este în neregulă cu tine?
Nimic. Uneori am respins în mod intenţionat ironia.
Eşti damnată.
Poate ne-am salvat reciproc, Frank.
Adică, te-ai gândit vreodată la asta?
Nu. Nici tu nu trebuie.
Mă întreb cât de mulţi oameni s-au întâlnit la nunţi
- şi apoi au continuat... - Treizeci şi doi.
De ce nu extinzi oaza?
O zi bună aici, o zi bună acolo,
destul de curând vorbeşti doar despre câteva zile bune.
La ce oră zboară avionul mâine seară?
Nu ştiu, cam pe la 7:30?
O voi prelungi până mâine la ora 7:30.
Ei bine, n-are rost s-o prelungeşti încă patru secunde
dacă nu-ţi vei ţine mintea deschisă posibilităţilor.
De ce oamenii au nevoie să-şi complice viitorul?
Pentru că o facem.
Deoarece conexiunea este preţioasă,
prin urmare, este imoral
să ne trădăm reciproc flirturile,
chiar dacă aşa ajungem să sfârşim.
Dar exact aşa sfârşim.
Permanenţa este un mit,... o iluzie.
Nu am spus nimic despre permanenţă.
Vorbeam despre o temporaritate puţin mai lungă.
Care-i ideea?
Tocmai ţi-am spus care era ideea.
Dar atunci când s-a terminat, te afli la toleranţă zero.
Nu-mi voi ţine mintea deschisă.
Atunci păstreaz-o deschisă
până la posibilitatea de a o menţine deschisă.
Nu.
Chiar?
Asta e... eu... sunt aproape...
Ştii ceva, dacă nu poţi sau nu vrei,
atunci pur şi simplu nu poţi sau nu vrei.
- Asta-i pătură mea. - "Asta-i pătură mea."
Ai putea să-ţi doreşti să-ţi scuturi hârbul Pringle.
"Ai putea să-ţi doreşti să-ţi scuturi hârbul Pringle."
Dacă vrei să pleci, spune-o.
- Vreau foarte mult să plec. - Spune-o din nou.
Discuţi ca un copil.
Mănânci ca un raton.
Eşti al dracului.
Ce zici dacă-mi voi ţine mintea deschisă
la posibilitatea de a-mi păstra mintea deschisă
la posibilitatea de a-mi păstra mintea deschisă?
Acesta este doar un nivel superior prea îndepărtat.
Haide.
Vino înapoi în pat.
Să aflăm cu cine se culcă nefrologul.
Bine.
Dar numai până la următoarea pauză comercială.
Şi fără nicio repriză sexuală.
Şi numai pentru că eu vreau să ştiu cu cine se culcă nefrologul.
Ok.
Când mă uit la tine, nu văd variolă.
Şi este "re-premiu".
Este "re-premiu."
Isuse, acela este Kristallnacht?
Oh, este menajera.
Nu vor primi referinţa.
Mas retardos!
Traducere realizată de GICU
Nu ar trebui să fii aici.
Asta este camera mea.
Atunci eu nu ar trebui să fiu aici.
Ok.
Cum am ajuns în această poziţie?
Ai făcut unele alegeri nepotrivite în viaţă.
Nu, în această poziţie. Sunt pe jumătate din pat.
De ce îmi sângerează nasul?
Cred că am o leziune a coloanei vertebrale.
Te simţi gravidă?
Nu aş şti.
Ce-ţi spune intestinul?
Ce spune întotdeauna.
"Nu mă asculta."
Dar dacă l-ai asculta?
Nu mă simt altfel, dacă asta vrei să spui.
- Bun. - Cum este asta bine?
De ce ai vrea să-mi perpetuez circumstanţele generale?
Poţi face tot ce-ţi doreşti cu circumstanţele tale.
Mă gândeam la circumstanţele mele.
Care sunt aşa de minunate.
Nu ar fi trebuit să petrecem noaptea împreună.
Nu m-ai lăsat să plec.
Nu am vrut să se termine pe o notă proastă.
De asemenea, tu ai camera vecină.
Ar fi fost spectaculos de ciudat.
Spre deosebire de aceasta.
Am încercat, bine? Am încercat.
Dar într-un anumit moment nu-i suficient optimism în interiorul unei persoane
să susţii ceva de genul ăsta, ştii tu?
Ai întrerupt preotul, eu am nerespectat corul.
Cred că este important să recunoaştem acest lucru şi să vorbim deschis,
pentru a evita orice disconfort.
Oh. Misiune îndeplinită.
Bun.
Ai totul?
Oh, um... Mda.
Cred, uh, mie...
Putem să mai rămânem împreună la brunch-ul de adio?
Cu cine altcineva să stau?
Deşi presupun că aş putea să stau cu mine însămi.
Ei bine, o să-mi dreg nasul şi o să fac un duş.
Sună ca un rămas bun pentru mine.
La ce te gândeşti, odată cu plecarea la aeroport?
Este foarte aproape.
Un sfert de oră.
- Zborul nostru nu este în... - Cinci ore.
- Ar putea fi trafic. - De ce să riscăm?
Atunci ar trebui doar să ne spunem la revedere.
La revedere.
Vrei un cadou de rămas bun?
Adio-ul este darul meu, dar te rog, ia-l şi pe al meu.
Cine a fost San Luis Obispo, oricum?
Şi ce a făcut pentru a deveni un sfânt?
Episcopul din secolul al treisprezecea din Toulouse.
I-a servit pe cei săraci, a părăsit Biserica şi a murit de tifos.
Atât este suficient?
Era în coşul de bun venit.
De ce să canonizezi pe cineva care a părăsit Biserica?
De ce te gândeşti la Franţa când numeşti un oraş în California?
Şi ce s-a întâmplat aici cu planificarea urbană?
- La un moment dat, au renunţat? - Ai dreptate.
Care este şansa de a nu fi avut vreodată o nuntă,
la care n-aş face pe nimeni să meargă la ea.
Nu cred că va trebui să-ţi faci griji în legătură cu asta.
Pentru că eşti o persoană decentă.
Nu pentru că nu te vei căsători.
Oh, haide.
De ce trăim, Frank?
Vorbesc serios.
Munca pe care o facem nu are niciun sens.
Conexiunile pe care le facem dispar în mod invariabil.
Tot ce construim arde din temelii.
Înţelesul este un mit, după cum spuneai, deci, de ce trăim?
Mă bucuram aşa de mult de linişte.
Trebuie să fie faptul că mitul nu-i un mit pentru toată lumea.
Este cu siguranţă un mit pentru cei doi. Priveşte-i.
Mai degrabă ar arde decât să facă amor.
- Nu ştii asta. - Ba da, o ştiu.
Este posibil ca, în mit, să existe un adevăr,
iar tu trebuie să crezi din toată inima,
fie ce-o fi, în ciuda minţii raţionale,
deoarece dacă... dacă nu o faci,
mitul se dezvăluie sieşi în a fi un mit,
iar lipsa de sens devine o profeţie de auto-împlinire.
Încerc dar nu pot să trec de sticlele de vin cu capac.
De asemenea, trebuie să-i încurajezi pe alţii să creadă în mit.
Pentru că dacă cred, pot face orice.
Ei pot râde, plânge, spera,
vota, căsători.
Dar dacă nu vor asta, pot să nu facă chiar nimic,
cu excepţia să fie mai fericiţi şi confortabili cu putinţă.
Ceea ce este doar vanitate, hai s-o recunoaştem.
Pentru mine, vinul într-o sticlă cu capac
va purta întotdeauna mirosul lipsit de valoare.
Şi dacă ne îndrăgostim?
Nu mă înţelege greşit, nu sunt un mare fan al dopului de plută.
L-ai văzut vreodată pe un perete sau pe talpa unei espadrile?
Ridicol.
Dar pentru vin, el transmite un anumit elan necesar.
Ce se întâmplă dacă iubirea ajunge la toată lumea?
Nu fi absurdă.
Ce se întâmplă dacă nimeni nu-i imun, nici chiar noi?
Încetează.
Ar fi neglijent să nu îmbrăţişăm miracolul.
Ce s-a întâmplat cu noi nu a fost un miracol.
De fapt, a fost mult mai aproape de un dezastru.
- Poate că ai vrut să spui asta. - O, haide.
Nu găseşti miraculos
că doi oameni ca noi au năruit orice fel de legătură?
Mi se pare "decăzut".
A fost un miracol.
Trebuie să fie apropiaţi pentru totdeauna.
Era nevoie de o uşă adiacentă şi de o experienţă apropiată de moarte.
Ce mai aştepţi, un tufiş arzător?
Nu-mi vine să cred că iar aduci în discuţie asta.
Am crezut că aveam o înţelegere.
Am ajuns la un acord.
Suntem la mai puţin de o oră distanţă să ne reîntâlnim prietenii.
Ok, dar adânc în jos,
în intestinul tău rupt, mizerabil,
nu vrei ceva pur
şi în felul său grotesc, frumos?
Nu.
Nu vrei să ai o viaţă romantică secretă
care să-ţi confirme speranţele în loc de cinismul tău?
Nu.
Nu vrei să crezi că lucruri de genul ăsta
chiar se întâmplă?
Nup. Îmi place cinismul meu.
Este foarte confortabil.
- Ca o pătură caldă. - Da. Da.
Mă simt foarte confortabil şi cald
în pătura mea caldă de rahat.
Şi dacă suntem îndrăgostiţi?
Vreau să spun, dacă ar fi aşa?
Se va sfârşi în dezastru.
- Şi dacă nu? - Ar putea.
- Ştiu. - Bun.
- Dar... - Opreşte-te.
- Ah... - Opreşte-te.
Acest lucru nu este amuzant. Nu râde de mine, te rog.
Râd din afecţiune.
Nimeni nu râde de o altă persoană din afecţiune.
Râzi de o altă persoană din dispreţ.
Nu. Râd pentru că e drăguţ.
- Este? - Da.
Dar, bine, Nu o să mai râd.
Mulţumesc.
- Frank? - Da?
Nu ai o înclinaţie spre mine? Mulţumesc.
Nup.
Cred că ai.
Tu eşti cea care a spus că pântecul tău nu poate fi de încredere.
Asta-i adevărat.
De mult timp, era o afurisită mincinoasă.
Dar aş fi vrut să-i dau o altă lovitură.
De ce? Adică, cât de mult trebuie să greşeşti cu ce pui pe cap
înainte de a începe să porţi o pălărie?
Nu poţi să mori sărind de la o fereastră de la parter.
Sigur ca poţi. Te poţi lovi cu capul de o ţeavă sau de ceva de genul ăsta.
Îţi vei dori să îmbrăţişezi miracolul, Frank.
Îţi vei dori s-o fi făcut.
Cum sunt pantalonii, John Wayne Bobbitt?
Lipicioşi.
Nu ar trebui să schimbăm între noi cărţile de vizită.
Nu are rost.
Cred că tocmai am spus asta.
A fost o plăcere sa te cunosc.
Şi pentru mine a fost foarte plăcut să te cunosc.
Ştiu ce vei spune...
- "Nu eşti tu, eu sunt." - Nu, tu eşti.
Eu sunt.
Mda. Ştiu.
Mi-a plăcut însă plecăciunea.
De ce nu ne-am întâlnit cu şapte ani în urmă, Frank?
Doar am fost norocos, cred.
14 Catalina Drive, Newport Beach, te rog?
Ce faci? Nu-ţi da adresa exactă.
Nu ştii cine este şoferul.
Mulţumesc pentru grijă.
Nu-mi fac. Aş fi spus acelaşi lucru oricui.
Suntem pe poziţii, Frank.
Sunt alţi oameni fermi în lume.
Sunt?
Ai un fluier?
Traducere realizată de GICU
Sincro BluRay: alex87
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania