A FILM MEGTÖRTÉNT ESEMÉNYEN ALAPUL
- Te tényleg Danny Collins vagy. - Igen.
Jézusom!
- Nem bánod, ha közben hallgatjuk? - Nyugodtan.
- Jó így? - Persze.
Cigarettát?
Nem. Nem, köszönöm.
Az album egészen hihetetlen lesz, kölyök. Ki ihlette?
- Tessék? - Milyen hatások késztettek rá?
Mi ihletett?
Hát... azt hiszem... ha belegondolok...
Egy pillanat.
1971. június 30.
Guy DeLoach a látszólag serdülő korban lévő Danny Colinssal.
A Chime Magazinnak.
A szerzeményeid mindennél többet érnek.
Úgy írsz, mint egy kibaszott Lennon.
Ez... köszönöm.
Talán ő volt az aki... tudja... aki a legtöbbet adott.
Jézusom!
Egy napon hatalmas leszel, kölyök.
A gazdagabbnál is gazdagabb. Baszottul híres.
Több nőd lesz, mint akivel kezdeni tudnál valamit.
Komolyan mondom, és szeretném tudni,
hogy miért ülsz és bámulsz rám úgy, mintha ez az információ
cseszettül megrémítene?
Mert megrémít.
Jézusom!
- Kéz és lábtörést, Danny. - Csak azt mondd meg, kiét.
Helló, L.A.! Jó újra itt lenni!
Danny!
Elnézést, Mr. Collins? Zavarhatom egy gyors kép erejéig?
Tényleg gyors lesz. Nagyon gyors. Anyám belehal.
Remélem nem.
- Király. - Gyönyörű...
- Tweetelem magának. - Remek.
Jó kis műsort adtál, kölyök.
Remek.
Hé, Sylvia Plath, minden oké?
Ha amit csináltam, éneklésnek minősül, akkor minden oké.
Tudod...
Azt hiszem egy kis szülinapi búbánat.
Oké, emberek. A barátomnak pihenésre van szüksége.
Szia, Danny.
Sally, köszi, hogy jöttél, drágám. Kate, üdvözlöm apádat.
Láttad azokat az arany hölgyeket az első sorban?
- Végig medvecukrot ettek. - Nem te választod a rajongóidat, Danny.
Hárman közülük. Egyik idősebb volt a másiknál.
Egy adag medvecukrot rágtak egyfolytában.
Két óráig néztem ahogy rágnak.
Új plakát van a Sunseten.
Hazafelé megnézhetnéd, oké?
Oké, elég ennyi zagyvaság mára.
Szóval holnap van a születésnapod. Ez a nagy problémád?
Terhes afrikai asszonyok egy fél falut etetnek a mellükből.
Nekik tényleg problémájuk van. De neked nincs.
- Nagyon igazad van. - Igen.
Nekem mindig igazam van.
Szóval hazamész a lenyűgöző, feleannyi idős nejedhez,
aki annyira ragaszkodott a holnapi szülinapi bulihoz,
amiről nem beszélhetek előtted,
majd beszámolsz a fájós mellű afrikai hölgyeknek a problémáidról.
Oké?
Oké.
Találkozunk a meglepetés bulidon, cimbora.
- Hé. - Igen?
Nagyon jó volt a mai koncerted.
Tényleg.
Oké.
Hamarosan megjavítjuk önnek, Mr. Collins. Milyen volt a show?
Megjöttem.
Drágám?
A zuhany alatt vagyok.
Egy perc és megyek, csak épp szőrtelenítek.
Mit csináltnál ma?
Munka munka hátán volt.
Mindig csak dolgozol.
Nagy házunk van. Elég nagy munka rendben tartani.
- Drágám. - Egy pillanat.
Tudod... Jézusom, Sophie.
Mi az?
Oké. A kinti kölyök. Talán mondhatnál neki valamit.
Csak mert nincs időm minden nap félórás beszélgetésekre, csak hogy bejussak.
Nagy rajongód. Csak imponálni akar.
Hát, nem sikerült.
Megyek és lepihenek a meglepetés buli előtt.
Az Isten verje meg Franket.
Meglepetés!
Nem igaz! Ez te voltál!
Srácok, nagyon jól tudjátok, hogy már nem illő meglepni egy ilyen idős embert.
A végén infarktusom lesz.
Olyan, mint egy fiatal Jackie O.
- Abszurdul festek vele. - Igen, így van.
Alá kellene íratni vele egy házassági szerződést, nem gondolod?
De igen.
Túl öreg vagyok ahhoz, hogy ennyi mindent szippantsak fel.
Igen, az vagy.
Jézus Frank, ne adj ennyi jó cuccot egyszerre.
Megkerested a napi 10%-ot ma este, cimbora.
Most mit mondjak?
Ó nem, Danny, teljesen normálisan mutatsz egy túllőtt tini mellett,
aki képtelen öt percre is eltakarni a mellbimbóját.
Házassági szerződés? Az meg minek?
Úgy értem persze, már három feleséget elfogyasztottál,
de most úgy tűnik, ő az igazi.
Ó, nézd... már megint látom a vagináját.
Ez aranyos.
Köszönöm, próbálkozom.
Szóval,
tudom mennyire oda vagy Lennonért.
Így elkezdtem keresgélni az interneten,
és kapcsolatba léptem egy alakkal. Egy gyűjtővel.
Megmondtam, hogy keresek neked valami különlegeset.
Szent szar.
Már három hónapja tartogatom neked.
Nem, nem. Várj még. Várj.
Emlékszel, kölyökkorodban adtál egy interjút.
Valami... Chime Magazinnak.
A fickó neve DeLoach volt.
Igen. Talán. Nem tudom. Igen.
Nem tudom, mit mondtál annak a fazonnak,
de megemlítetted Lennont valamilyen kontextusban.
De ez nem fontos, a lényeg,
hogy Lennon elolvasta.
Az interjút.
És...
Írt neked egy levelet.
Mi a fenéről beszélsz?
John Lennon írt neked egy levelet, cimbora.
1971-ben.
Elküldte neked, a DeLoach srácon keresztül.
DeLoach pénzt szimatolt, így megtartotta és nem beszélt róla.
Aztán DeLoach meghalt.
De nem ez a lényeg, hanem,
hogy a levelet eladta egy gyűjtőnek.
El tudod hinni ezt a szart?
Nem igazán tudlak követni, Frank.
Nyisd ki a dobozt. Nyisd ki a dobozt.
John Lennon 1971-ben kézzel írt neked egy levelet.
El tudod ezt hinni?
Olvasd!
"Kedves, Danny Collins.
"Yoko és én olvastuk az interjúdat.
A gazdagság és a hírnév nem változtatja meg a gondolkodásodat.
Nem rontja el a művészetedet.
Csak te rendelkezel felette.
Mit gondolsz erről, Danny Collins?
Maradj hű...
a zenédhez.
Maradj hű önmagadhoz.
Lentebb van a telefonszámom.
Hívj fel, és megbeszéljük a dolgokat.
Tudunk segíteni.
Szeretettel, John."
Őrület, nem?
Három hónapja rejtegetem.
Megjöttem!
Mit csinálsz?
Csomagolok.
Hova megyünk?
Mi sehova. Csak én.
Hova mész?
Hova?
- Hol van? - Kicsoda?
Bárki, akivel az ágyban voltál. Hát ő.
Danny, nem tudom miről beszélsz.
Ugyan már, Sophie.
Nem akkor jöttem amikor szoktam,
így a kinti srác nem tudott időben felhívni téged.
Oké. Figyelj. Nem vagyok dühös. Ígérem. Nem vagyok dühös.
Csak szeretném tudni, ki a franc van a házamban. Ennyi.
Hé, bárki is legyél, minden rendben van. Ígérem, nem vagyok dühös.
Csak látni akarom az arcodat.
Jézusom, gyere ki.
Minden rendben.
Munkahátán.
- Judd. - Nem, "Munkahátán".
Munkahátánnak foglak hívni, mert nála munka, munka hátán van.
Már értem.
Oké, srácok, te és Munkahátán
szeretném ha itt maradnátok, ha van kedvetek.
Nekem nem gond. Érezzétek jól magatokat.
Csak a címjegyzékes könyvemet keresem.
Egy címre lenne szükségem és megtaláltam.
Sophie.
Kötünk majd egy házassági szerződést.
Tudod, hogy ne csússz le a súlyos dollárokról.
Ha ettől jobban érzed magad.
Azt hiszem egy kicsit igen.
Oké, srácok, én mentem.
És, Munkahátán?
Vigyázz rá, oké?
A szüleim először az ön egyik számára táncoltak.
- Uram. - Igen.
Hát... ez egy elbaszott helyzet minden tekintetben, mi?
Hé, haver. Figyelj. Kell egy gép.
Jerseybe.
Igen, New Jersey.
Igen. És egy kocsi. Tudod milyen az esetem.
Legyen piros.
Igen. Változok, mint a szar.
Mit csinálsz? Itt halott minden.
Fogászati találkozó van a héten.
Nagyjából négyen vannak.
Szent szar!
Szép!
Üdvözlöm a Hiltonban, Danny Collins.
Úgy értem, Mr. Collins... úgy értem...
Üdvözlöm a Hiltonban, uram.
Jó a Hiltonban lenni.
Hívhatsz Dannynek. Én hogy szólíthatlak?
Nicky Ernst.
Nicky Ernst. Nagyon örülök, hogy megismerhetlek.
Szimpatikus vagy, Nicky. Adhatok 100 dolcsit?
Próbáld meg nem összenyálazni a kocsit, Nicky.
Oké.
Üdvözlöm a Hiltonban. Volt foglalása?
Nem, de remélem ez nem kizáró ok, mivel gyorsan
beleszerettem a Hiltonba. - Szent szar!
- Kaptam eleget. Hogy szólíthatom?
- Jamie vagyok. - Jamie. Én Danny.
Igen, tudom ki maga.
Mi újság a sráccal az ajtónál? Nicky Ernsttel. Jó srácnak tűnik. Jóképű.
Miért nem hagyja, hogy elvigye egy körre a kocsimmal?
- Imádni fogja. - Oké. Oké.
Micsoda pofi. Miért van itt mindenkinek ilyen szép arca?
És ilyen fiatal. Miért ilyen fiatal?
Főiskolások vagyunk, és itt dolgozunk nyáron.
Ez megmagyarázza.
Meddig marad nálunk, Mr. Collins?
Nem tudom. A GPS-em szerint nagyon közel vagyok Hillsdale-hez.
Hazudott a GPS-em, vagy rohadtul igaza volt?
Igaza volt. Öt percre van onnan.
Oké, akkor itt maradok. Határozatlan ideig.
Egy pillanat. Mary!
Ha még egy gyönyörű arc fog kijönni valahonnan,
nem hiszem, hogy tudom majd kezelni.
Ez az. Képtelen vagyok kezelni.
- Nézze, ki van itt. - Látom.
- Üdv. - Határozatlan ideig maradna, és odaadnám neki a nászutas lakosztályt.
Nem akarja a nászutas lakosztályt. Nem nászúton vagyok.
És nem vagyok olyan édes sem. Bármelyik szoba megfelel.
És ön melyik főiskolára jár, hölgyem?
Szóval határozatlan ideig szeretne pont itt maradni?
Hatalmas rajongója vagyok ennek a Hiltonnak.
- Ön házas, Mary? - Tessék?
Jelenleg jegyben jár?
- Nem. - Remek. Vacsora?
Vacsorázni hív engem?
Igen, azt hiszem. Jamie? Vacsorázni hívtam őt?
- Igen, mindenképpen. - Bizonyítva.
- Bocsánat, ön drog hatása alatt áll? - Jelenleg, vagy általánosságban?
- Jelenleg. - Nem, vacsora?
- Nem, vissza kell utasítanom. - Maga nem rajongó?
- Jelenleg, vagy általánosságban? - Általánosságban.
- Nem. - Ó, az elég rossz.
De remek a tolvajnyelvünk.
Nem? Nem, Jamie? Tudta ezt követni?
- Nem. - Nézze, becsekkolom magát.
Amíg maga becsekkol engem, én lecsekkolom magát.
Ó, Istenem.
Tudják, még sosem láttam hogyan csinálják.
Vigyázzon az ajtóval. Oké.
- Danny? - Szia.
Frank. Ó, barátom.
- Gyere a papához. - Jó látni cimbora.
Micsoda utazás. Az első géppel jöttem.
Köszönöm, Frank. Voltál már itt?
A Woodcliff-tavi New Jersey Hilton szálloda bárjában? Nem.
- Ó, ember. - Én...
Beszéltem Sophieval. Azt mondta...
Bizony. Bizony. Josh.
Lenne szíves egy kis jeges vizet adni
a jóképű fiatal barátomnak?
Frank, eldöntöttem...
hogy változtatok néhány dolgon az életemben.
Néhány talán sokkolni fog téged.
Néhány meg pénzügyileg fog vastagon érinteni.
Barátodként vagyok itt, Danny. Most nem a menedzsered vagyok.
Szeretném lemondani a turné hátralévő állomásait.
- Bocsánat? - Én nem sajnálom.
Végeztem, Frank.
Végeztem. Isten engem úgy segéljen,
senki ne kényszerítsen, hogy még egyszer el kelljen énekeljem azokat a dalokat.
Danny, te spirálozol. Kaptál be valamit? Mit szedsz?
Végeztem ezekkel a szarokkal is.
Nincs több pia, nincs több drog.
Most is iszol, Danny.
Igaz.
Felejtsük el, amit a piáról mondtam.
Úgy értem, nem akarok pápának jelentkezni.
És ez mind Sophie miatt?
Frank, kérlek. Komolyan beszélsz? Sophie?
Oké. Mi történt volna, ha időben megkapom azt a levelet?
Hát felhívtam volna.
Rohadtul biztos, hogy felhívtam volna.
Talán az egész életem másképp alakult volna.
Nem... nem...
Túl kemény vagy magadhoz, kölyök. Mindig az voltál. Most pedig gyere.
Frank.
30 éve nem írtam egy darab dalt sem. 30 éve!
Egy kibaszott vicc vagyok.
Egy MC.
Udvari bolond mikrofonnal.
Valaha nagy dobás voltam.
Bizony. Én voltam a nagy dobás.
Egy album... a számok nem futottak...
átadták nekem énekelni a dalokat. Én pedig elénekeltem.
Feladtam.
Danny, nálad most épp üzemzavar van.
Utálom ezt mondani, cimbora. De már 40 éve üzemzavarban élek.
Leégtem. Semmit nem fogok már betörni.
A sok függőség volt a legjobb dolog a negyven év alatt.
Ha esélyem nyílik rá, hogy megváltást találjak,
nem fogok több időt vesztegetni.
De miért a rohadt New Jersey?
Egyszerre elég egy sokk, Frank.
Üdv, Jamie.
Beszéltél Nicky Ernsttel a kocsikázásról?
- Még nem, Mr. Collins. - Ne hagyja ki.
- Találkozunk hétkor a vacsorán. - Továbbra is nemet kell mondanom.
Mary, maga flörtöl velem,
így én is azt fogom csinálni. Lássuk, ki hátrál meg először.
Szép napot, Mr. Collins.
Nagy nap. Nagy nap ez számomra. Először találkozom valakivel.
Hogy festek?
Őszintén?
Ha ez a kapcsolat hosszú távú lesz, Mary,
azt hiszem jobb, ha őszinték vagyunk egymáshoz.
Oké. Nos...
elég nevetségesen fest.
Ne! Remekül nézek ki.
- Találkozunk hétkor. - Nem, nem fogunk.
Jamie, ne feledkezzen el Nickyről.
Csodálatos fiú.
Ne mondjon senkinek semmit.
- Nicky Ernst! - Készen áll az útra, uram.
Nem tudom mit tettél azzal a lánnyal ott bent,
de egyfolytában rólad beszél. El kéne hívnod őt.
- Jamie-t? - Ő lesz az.
De hagyja békén Maryt. Ő az enyém.
Tetszik a pázsitja.
Köszönöm.
Helló!
Helló.
Remélem nem nyitod ki idegeneknek az ajtót.
Ő nem idegen, láttuk a TV-ben.
Mondtam.
Megmondtam.
Nem figyeltél, de próbáltam elmondani.
Bizonytalan voltam, hogy... mi ilyenkor a szokás...
Dolgozik.
Hoztam bagelt.
Egy, két, há...
Az icipici pók hálót ereszre szőtt
Igen.
De jött egy vihar és lemosta onnan őt
Felszárította a napfény az esőt
S az icipici pók
hálója újra nőtt.
Ez gyönyörű. Természetes énekhangod van.
- Ó, Istenem. - Természetesen szól.
Hogy találtál meg minket?
Ó, tudod... néhány éve lenyomoztam...
csak sosem szántam rá magam... hogy meglátogassam.
Akarok egy bagelt. Kaphatok, anyu?
Igen. Oké. Csak...
Nem túl jó ez így...
Hány hónapos vagy?
Hát...
Többé kevésbé hat.
- Fiú vagy lány? - Fiú.
Fiú.
Érdekes ez a helyzet.
Fel kell hívnom őt. Úgy értem, felhívom őt.
Igen, persze.
Persze, persze, persze.
Most fejeztem be az első osztályt.
A tanító néni, Mrs. Williams.
A nénikéje múlt héten halt meg, szóval helyettesítés volt.
Bajusza van.
Bajusza van a néninek?
- A bácsinak. - Ó, szóval bácsi. Értem.
Miért vagy a TV-ben?
Mert énekes vagyok.
Jó énekes vagy?
Hát nem tudom... nem igazán.
- Nem hiszem. - Hope.
Nem hiszed?
És miért nem hiszed?
Mert amikor a TV-ben vagy, apu mindig szól, hogy: "Állítsd le, Samantha!"
És anyu gyorsan ki is kapcsolja.
És anyu azt mondja: "Tom..." Mire apu: "Nem."
És ennyi volt.
- De szerintem jó voltál. Tényleg. - Tényleg így gondolod?
Danny Collins megjelent a házunk előtt.
Bagelt eszik Hope-al a konyhában.
- Miért nem tartunk szünetet? - Oké. Csak színezzünk.
Ezt nézd. Mindjárt megvan.
- Mit kellett volna tennem? - Miért nem csinálod lassan?
Mondtam, igen. Oké.
- Szia, drágám. - Minél lassabb, annál...
- Nem színeztem már ki? - De igen. Mondtad is.
Elindult hazafelé.
Apu hazajön!
Ez... érdekes lesz.
Nagyon érdekes lesz.
- Anyu, nézd! Gabba Gabba van a TV-ben! - Látom.
A narancssárga földönkívüli, akinek csak egy szeme van.
Ott van a TV-ben!
Hope. Ülj le egy kicsit, nyugodtan.
Köszönöm. Oké.
Nagyon... energikus.
Szigorúan véve hiperaktív.
ADHD a neve.
Tanulási problémák, viselkedéses dolgok meg hasonlók.
Minden segítséget megadunk. De ez komoly harc.
Miért jöttél ide?
Tudod...
Én csak...
Szeretném megváltoztatni az életemet.
Egy kicsit elkéstél vele, nem gondolod?
Talán. Nem tudom. Remélem nem.
Tom a legjobb ember akivel valaha találkoztam.
Szilárd, kedves, vicces.
Volt egy komoly vitánk 12 éve... egy elég komoly vitánk.
Néhány éve kaptam pár backstage jegyet az egyik koncertedre.
Azt hittem ez majd...
Ez majd segít, hogy találkozzatok. Annyi év után.
Ő nem így gondolta.
Egyáltalán nem így gondolta.
- Szóval ez nem lesz elég? - Én nem gondolnám.
Oké.
Szóval esetleg...
nem segítenél egy kicsit megolajozni a kerekeket?
Mr. Collins.
A szüleim meghaltak. Az ő anyukája is.
Boldog lennék, ha a gyerekeink ismernék az egyetlen megmaradt nagyszülőjüket.
Boldog lennék, ha a férjem ismerné az apját.
Néhány perc múlva a férjem belép azon az ajtón, és ha megteszi,
elég biztos vagyunk benne, hogy akkor láttunk téged utoljára.
És a hírneved ellenére, meg, hogy mit akarok a családomnak,
nem fogom őt megállítani.
Te csináltad.
Te csináltad magadnak.
Szégyelld magad.
Ez jó volt.
Köszönöm. Azóta gyakorlom, hogy meghoztad a bageleket.
Határozott érzelmekről van itt szó.
Remekül házasodott.
- Valóban. Remek vagyok. - Igen.
Látod, mit hagytál ki?
Tökéletes menyet.
Hát...
Apu! Apu!
Nézd, itt van a bácsi a TV-ből! Az a bácsi, akit láttunk énekelni!
- Anyu azt mondta... - Nyugi...
És hozott bagelt. Hozott nekünk bagelt.
- Anyu felhívott, és te hamar jöttél. - Hope, a kedvenc virágod a...
Rózsa.
Hogy megszagold, be kell szívnod a levegőt...
Tartsd bent, amíg csak tudod.
Aztán engedd ki egy nagy...
fújással.
- Szia, édesem. - Szia, drágám.
Beszélhetnénk egy másodpercre házon kívül?
Hogyne. Persze.
Oké.
Tudjátok...
igazán nagyon sajnálom,
hogy olyan sokáig nem voltatok életem részei.
Köszönjük a bagelt.
- Oké. - Hope, köszönj el Mr. Collinstól.
- Viszlát, Mr. Collins. - Mr. Collins, köszönj el Hope-tól.
Viszlát, Hope.
Gyere csak.
Nagyon magas vagy.
Bocsánat, de mit akarsz tulajdonképpen?
- Hát, tudod... - Csak nem beteg vagy?
Ezért vagy itt? Mert haldokolsz?
Nem, nem vagyok beteg.
- Minden okod megvan, hogy dühös légy. - Nem, nem. Nem vagyok dühös. Tényleg.
Egy kicsit összezavarodtam és furcsamód... nem érdekel...
ha szeretnél kérdezni tőlem valamit, akkor ki vele.
Mert ez az utolsó alkalom, hogy mi ketten láttuk egymást.
- Szóval akkor, miből élsz? - Építkezési munkákat végzek.
Nem éppen álmaim állása, de szilárd,
és tudod... a Princeton nem igazán volt benne a dologban.
- Mi van még? - Anyukád?
- Ő... - 10 éve rákban halt meg.
Nem volt házas, sosem beszélt rólad,
kivéve amikor elmondta, hogy volt egy vad élménye 23 évesen,
és az egyik koncerted után berúgott a backstage-ben.
Az ő vezetéknevét használom. Még valami?
- Egyértelműen dühös vagy. - Nézd, nem érdekel annyira a harag.
Csak azon agyalok, mit mondjak a kislányomnak arról, ki is vagy te.
Ezen túl pedig arra gondolok, hogy 20 perc múlva vissza kell mennem dolgozni.
- Végeztünk? - Küldtem csekkeket.
- Széttéptem őket, oké? - Oké.
Oké. Örülök, hogy találkoztunk. Legyen szép életed.
- Boldog vagy? - Hogy boldog vagyok-e?
Nem tudom.
Boldog életed van?
Utálom a főnökömet.
A rohadt Mets minden évben összetöri a szívemet.
De nekem van a legcsodásabb nejem a feleségek történelmében,
és egy varázslatos kislányom.
Olyan dolgok, amiért érdemes többet tenni, és remélem tudok is.
De tudod mit? Ha ettől jobban fogsz aludni,
akkor boldog vagyok.
És baszd meg, te önző pöcs, mérges vagyok.
Mr. Collins.
Hogy vagyunk ma?
Üdén. Köszönöm, hogy kérdezi.
Remek. Jó ezt hallani.
Mr. Collins,
Azon gondolkodtam, hogy segíthetne valamiben.
- Ki vele. - Oké.
Amikor egy híres zenész elkezd lerészegedni a hotel bárjában,
és maga pedig a hotel menedzsere,
akkor milyen protokoll szerint kell eljárni?
Mivel azelőtt nálunk hiány volt lerészegedett híres zenészekből,
így egy kicsit tanácstalan vagyok.
Értem.
Tudja, elég rossz napom volt.
Oké.
Ez pedig csak víz.
- Valóban? - Igen.
De csak mert maga annyira piás, hogy az ital és a jég felolvadt.
Ne legyen ilyen, tényleg elég rossz napom volt.
- Tényleg? - Tényleg.
- Hát, nekem is az volt. - Valóban?
Meghívhatom egy italra?
Egy Bay Breeze-re?
Fröccsre? Vagy esetleg azok közül a jeges...
Josh, kérem adjon tequilát, Anejót, szódával keverve.
Azonnal, főnök.
Nem maga az egyetlen rocksztár a hotelban.
Nyilvánvalóan nem.
Szóval, rossz napja volt?
Miért volt rossz napja?
Oké... igazából egy csomó jó szándékú emberrel dolgozom együtt... köszönöm.
Viszont feltűnően sok huszonévessel,
akik csak az időt töltik itt, amíg vissza nem mennek az egyetemre.
És egyikőjük elcseszte a számítógép rendszert,
és ezért fél napomba telt, míg kézileg átprogramoztam minden rendelést.
Mi a helyzet magával?
Lenyomoztam a felnőtt fiamat,
akivel még sosem találkoztunk.
Találkoztam vele, a feleségével és az unokámmal.
Aztán elég nyomatékosan adta a tudtomra,
hogy basszam meg és dögöljek meg.
Tudja minden foglalással törődnöm kellett,
és manuálisan újraprogramoznom. Így már biztos érthető.
Kérdezhetek valamit?
Nem, ha arra vonatkozik, miért nem találkoztam eddig a fiammal.
Francba. Pont ezt akartam.
Elhagytuk a tolvajnyelvünket.
Eltűnt.
Tudja, egyszer láttam magát egy koncerten úgy öt éve.
- Tényleg? - Igen, a férjem... az ex-férjem...
nagy rajongója volt. Imádta.
És maga?
Nagyra értékeltem a buzgóságát.
A fenébe.
- Mi az? A buzgóság nem olyan rossz. - A buzgóság nem jó.
Hallotta? "A buzgóság nem rossz." "A buzgóság nem jó."
Visszajött a tolvajnyelvünk,
Mit szól ehhez? Újra egy hajóban evezünk.
Maga és én. Az új Nichols és May.
Igazából May és Nichols. Jobb, ha az elején említenek.
Maga jó.
Innék magával.
- Tószt! - Oké.
Egy kicsit közelebb kell jönnie.
- Ó, ez nagyon jó volt. - Látja, hogy működik?
Mi kell ennek az italnak? Hát citrom.
Ne.
Aztán ezt írta...
"Mit gondolsz erről, Danny Collins?"
John Lennon? John Lennon azt írta, hogy: "mit gondolsz erről, Danny Collins?"
Igen.
Tudod, John...
azt hiszem, talán... azt a levelet akár küldhetted volna a házamba is.
És akkor talán elkerültem volna, hogy olyan szar életem legyen
az elkövetkező 40 évben. Ezt gondolom, John.
Talán legyen az enyém az utolsó korty.
- Sajnálom. Egy kicsit szédülök... - Ne nevessen...
Nem, én csak... általában nem szoktam ennyit inni.
- Kiürítette. - Kíváncsi vagyok észrevették e.
Talán azok az emberek ott...
Nem, a hölgy a pultnál. Ő cseszte el a számítógép-rendszert.
- Ő itt Danny Collins. - Jézusom.
A vendégünk.
- Megkérdezhetem a nevét, uram? - Hiroshi.
- Ez szép, Hiroshi. - Hiroshi.
Ő a lányom. 18 éves.
- Tényleg? - Igen.
Ne mondja ezt.
- Készen állok. Oké. - Te jó Isten.
Ettől indulok be.
Rick és én tavaly szakítottunk.
A legtöbb szülő megvárja, amíg a gyerekük elvégzi a középiskolát.
De mi pont az ellenkezőjét tettük.
Pont akkor csináltuk, amikor talán a legrosszabb volt neki.
- És bevált? - Igen, tökéletesen.
Teljes zűrzavar lett. Mindkettőnket utál.
- Tudja mit? - Mit?
Az exemet jobban utálja.
Ez tökéletes.
A második nejem a Gilligan's Island egyik sztárja volt.
- Ginger? - Nem.
- Mary Ann? - Úgy van.
- Várjon, ez őrültség. - Tudom.
- Elvette Mary Annt? - Igen.
Te jó ég. És ő milyen volt?
Nem emlékszem.
"nem rontja el a művészetedet. Csak te rendelkezel felette.
Mit gondolsz erről, Danny Collins?"
- Ez olyan irreális. - Tudom.
Tudja, jobban tenné, ha játszana nekem valamit,
mert elég béna próbálkozás, hogy felhoz a szobájába és...
Van egy dalom magának. Igen.
Tényleg játszani fog?
Hosszú ideje nem írtam már dalt.
És a zongora nem az anyanyelvem.
A zongora az első szerelmem, nem pedig az anyanyelvem.
- Maga ideges. - Igen.
- Tetszik. - És akkor?
Szóval, tartson velem.
Tavasz van
a fejemben.
De az őszi levelek,
Hullnak...
Ó, folytassa. Folytassa.
Csak ennyi. Ennyire futotta.
Őszintén, ez csak egy béna próbálkozás volt, hogy felcsaljam a szobámba.
Jézus Krisztus.
- Ne, ne, ne. Ne menjem most. Maradjon. - Jó éjszakát, Danny.
Ugyan már. Egy öregember vagyok tele skót whiskyvel.
Mit kellene tennem?
Kérem, bármi egyébnek a valószínűsége olyan kibaszott távolinak tűnik.
Jó éjszakát, Danny.
- Jó éjszakát, Mary. - Jó éjt.
Tudja, a dal gyönyörű. Csak egy kicsit rövid.
- De ettől még gyönyörű. - Köszönöm.
És tudja, amiről azelőtt beszéltünk,
nem kellene feladnia.
- Egyetértek. - Igen.
- Vacsora holnap? - Nem az. A fiával kapcsolatban.
Ó igen. Tudom.
Oké. De a vacsorát se adja fel.
Vacsora... ma este?
Velem fog vacsorázni.
Így van. Egy hatéves lány. Tudja, a pénz nem akadály...
Az üzleti központomból futtatom a műveletet.
Azt mondta, hogy elküldte. Hát, még nem kaptam meg.
Igen, az unokámnak.
Mit csinál?
Rohadtul szétcsapja az üzleti központot és...
- Szia. - Szia.
Szia.
- Üdv, Ray! - Steve, Mr. Collins.
- Nekem mindig Ray lesz. - Remek.
- Ó, basszameg. - Nyelvbeszéd, drágám.
Nem kell a zenéje!
Nem akarjátok a zenémet?
Tom elmagyarázta Hope-nak, hogy zenész vagy,
és néha a zenészek háztól házig utaznak, hogy eladják a zenéjüket.
- Ahogy a Cserkészlányok a sütivel. - Persze.
És néha az ember nem akar Cserkészlány sütit, szóval nem gorombaságból...
- Igen, nem vagyunk gorombák... - Bizony, csak nem akarunk többet.
- Értem. - Oké.
Valószínűleg egy hét évesnek sokkal nehezebb magyarázkodni mint egyébként.
- Valószínűleg. - Tudod mit, megértettem.
Anyu, láttad ezt?
- Hé, Jimmy! - Hope.
- Bocsánat. Hope. - Nem, nem. Rendben van.
- Ne, ne. Semmi gond. Semmi gond. - Köszönöm, Jimmy.
Szóval csak elintézel néhány futó dolgot?
Igen, tudod. Épp a közelben voltam.
Most szórakozol velem?
- Nézzenek oda, mindhárman itt vagyunk. - Biztos csak szórakozol velem.
Hallottatok már a manhatteni New Compass iskoláról?
Tessék?
Ez az ország legkorszerűbb iskolája.
Multi modális megközelítéssel dolgoznak
a gyerekekkel, beleértve a tanulási problémákat, különösen az ADHD-t.
Elővettem néhány szálat, és két órán belül interjútok lesz.
- Van zuhanyzó is! - Tudom!
Nyugodtan állj alá, nem működik.
Várjunk csak, azt gondolod, nem néztünk át minden egyes iskolát?
- Ezt biztos nem. - Honnan tudod?
Mert szerintem nem engedhetitek meg magatoknak.
Steven, foglalkoznál kérlek a saját kibaszott dolgoddal?
Ha megbocsátotok. Úgy érted, hogy lesz egy családi interjúnk
két órán belül a New Compass iskolában?
Az emberek két évet várnak egy interjúra.
Két évet. Nektek két óra múlva lesz.
Csak egy napot kérek, hogy valami jót tegyek értetek.
Aztán, eltűnök... örökké.
Ti pedig a Mennyországba juttok, mivel olyan átkozottul toleránsak vagytok.
Én pedig a pokolba, mivel nem lehet megbocsátást venni.
Mindenki nyer. Csináljuk. Gyertek.
Hozzátok a barátaitokat. Vannak? Van számukra is hely.
Erre az iskolára nem két évet kell várni.
- Hanem legalább hatot. - Miről beszélsz?
Csak azt mondom, hogy én elviszem Hope-ot, te pedig vegyél másik pólót.
Hope. Gyere, drágám.
Itt minden van!
Imádom! Olyan szuper!
Minden részét imádom! Úgy néz ki, mint egy ház.
És lehet, hogy ő itt lakik! Szerintem igen.
De olyan szuper, nem tudom lekapcsolni a beszélőmet.
Írtam neki, aztán beszéltünk telefonon is.
Szóval ismered Dr. Kurtzot?
Néha tanácsokat is ad a blogján.
- Micsodáján? - A blogján. Ír egy blogot.
- Mi az a blokk? - Blog. Az egy...
- Ó, egy blog. - El sem hiszem, hogy találkozom vele.
Minden van a buszon!
Ez egy iskola?
- A blog nem túl méltányos. - Tudom.
Elnézést, hogy megvárattam magukat. Bocsánat.
Úgy öltözöm, mint Jack LaLanne, csak a hétvégeken vagyok laza.
Dr. Kurtz vagyok.
Maga tényleg Danny Collins.
- Igen, maga pedig tényleg Dr. Kurtz. - Hát itt van.
Tom Donnelly. A feleségem, Samantha. A lányunk, Hope.
A golyóim a táskájában vannak. Amennyiben szeretne velük találkozni.
Maga teljesen más, mint a telefonban.
Hát, remélem.
Maga biztosan, Hope.
- Tom vagyok. - Tom. Akkor ön lehet Hope.
Üdv, Samantha Donnelly. Követem a Twitteren.
- Köszönöm. - Olvassa a blogját.
Akkor, kicsoda Hope?
Én vagyok. Itt. Én vagyok. Hét éves. Hope vagyok!
Hogy vagy? Hadd vezesselek körbe.
- Jöjjön. Maga kezdeményezte. - Valóban.
Anyu, apu, nem fogjátok elhinni!
Hope! Hope!
Minden oké. Rendben van. Minden oké.
Első osztályos volt amikor észrevettük, hogy nincs minden rendben vele.
Egyszer egy héten járt hozzá házi tanító,
és én minden este feladatokat oldottam meg vele.
- De koncentrációs problémái voltak. - Kemény küzdelem volt mindannyiunknak.
- Tényleg. - Igen, igen.
A legtöbb iskola igyekszik a Hope-hoz hasonlókat beépíteni a rendszerébe.
Mi inkább a gyermek igényeire szabjuk a programunkat.
Olyan, mint egy nagy EOP.
Egyéni Oktatási Program?
EOP.
- Megcsinálta a házi feladatot. - Itt van nálam.
Jöjjenek, hadd mutassam meg a többit.
Emlékszik, ki csinálta meg az eredeti értékelést?
Jól szórakozol?
Egy kicsit igen. Nagyon izgatott vagyok.
A nyári programok alatt, csak fél sebességgel dolgozunk.
De még megkaphatják a a megfelelő oktatást.
- Igen, én is így hallottam. - Mit szólnak hozzá?
Szóval ez csak ötödikig, vagy egész nyolcadikig szól?
Nem, általános és középiskola is.
A nyolcadik osztályig juttatjuk el, aztán helyet kaphat egy...
Nem, nem, nem. Mi New Jerseyben élünk. Nem tudunk minden nap...
Nem, lesz egy sofőrje. Minden nap.
Az iskolába és vissza is. Minden nap. Főiskoláig.
Akár írásba is foglalom. Garantálom.
Szükség van egy jóval formálisabb interjúra is.
De figyelembe véve Mr. Collins nagylelkű felajánlását,
és amit Hope nyilvántartásában látok, azt hiszem nem lesz probléma.
Sok dolgot kell megbeszélniük, de higgyék el: akarják ezt.
Ez megváltoztathatja Hope életét. Adok önöknek egy percet.
- Köszönöm, doki. - Maga nagyszerű nagypapa.
Köszönöm uram.
- Köszönöm nagyon a... köszönöm. - Igen.
Szóval, most hogy az oktatási résznek vége van,
menjünk és szórakozzunk egyet.
Miféle szórakozás? Nem, most egyenesen haza megyünk, oké?
- Nem, egy teljes napot ígértél. - Nem hinném.
- Egyetértettetek, Samantha. - Tényleg!
- Jól mondja. - Nem az "egyetértés" a megfelelő szó.
- Nem egyeztünk bele a teljes napba. - Samantha. Az Isten szerelmére.
Oké, oké. Benne vagyunk a teljes napban.
És ahogy nézem,
a napnak még nincs vége.
Nincs vége, apu!
- Minden amit mond, felbosszant. - Add neki ezt a napot.
Maradj csak, én majd beviszem.
Puszi?
Szeretném mondani valamit, de attól félek az túl kedves lenne.
Jó éjszakát, Samantha.
Köszönöm.
Jimmy, segítesz neki, kérlek?
Vigyázz a fejedre, drágám.
Köszönöm szépen, Jimmy. Köszönöm fiúk.
Jimmy, adj nekünk egy percet. Köszi.
Képtelen ember vagy.
Tudod, egész életemet azzal töltöttem,
hogy ne legyek olyan ember, mint te vagy.
Kimerültem.
Nem is tudod milyen kimerítő volt.
Tudod, amikor anyukáddal találkoztam,
Isten tudja miért, eléggé be voltam kattanva.
És amikor rájöttem, hogy, tudod...
Én... próbáltam segíteni. Küldtem pénzt.
De nem fogadta el. Visszautasította.
De tudod, az egész életem szélsőséges. Tele volt droggal, meg nőkkel...
Utazással. Minden rocksztár szarsággal.
Mindig is tudtam, hogy bárki is legyen az ember,
egy normálisabb élettel sokkal boldogabb lenne.
Több normális emberrel.
Nem tudom...
miért is vártam ilyen sokáig.
Amit ma tettél,
azért nálam tiszta lappal indulsz.
De ez egy múló dolog, oké?
- Az életed része akarok lenni. - Nem megfelelő az időzítés.
Nem megfelelő az időzítés, oké?
- Miért nem az? - Nem az, és kész.
- Mi a gond? - Beteg vagyok.
Francba.
Beteg vagy? Hogy érted?
Ebben halt meg anya is...
A véremben van.
Elég rossz.
Basszameg.
Basszameg, szórakozol velem?
Most ismertelek meg. Ugye csak szórakozol velem?
Úgy sajnálom. Nyilvánvalóan nem így kellene reagálnom.
- Sajnálom. - Nem gond.
- Sajnálom. - Semmi gond. Nézd...
nekem kellene sajnálnom. Úgy értem, te...
Te vagy Danny Collins, igaz?
Ki vagyok én, hogy a Happy Endinged közé álljak?
Tom, Tom, Tom...
Hadd kérdezzek valamit. Mit gondoltál, hogyan fog mindez végződni,
a kisfilm, ami lejátszódott a fejedben?
Mit gondoltál, amikor talpig kékben jelentél meg a semmiből?
Hogy meggyógyítod a lányomat,
aztán te és én kezet rázunk és sírunk, miközben szól a zene?
- Kurvára ne érj hozzám. - Úgy értettem... - Kurvára ne nyúlj hozzám!
Akarsz egy szeletet a való világból? Tudni akarod, hogy milyen?
Érdekel, hogy milyen a valóság, szupersztár?
200,000 dolláros jelzálogom van. Valamint egy terhes feleségem.
És igen, van ez a ritka fajta leukémia is, ami valószínűleg meg fog ölni.
Üdv itthon, apa. Látod miről maradtál le?
Nem tudom mit mondjak.
Nem kell, hogy bármit is mondj. Csak azt akarom, hogy menj el.
Hadd menjek be és beszéljek a nejemmel, mielőtt megkérdezi
mi a fenéről is beszélgetünk. - Várj egy percet.
Nem is tudja?
Megőrültél?
Ez nem valami jó.
Nézd, remek orvosom van New Yorkban.
Beszélt egy három hetes terápiás szarságról.
Nem vesztem el a hajamat.
Egy hónapon belül lesz eredmény. Ha sikerül, akkor még marad esélyem.
Ha nem, akkor gyorsan fog megtörténni.
Sam már hat hónapja terhes.
Szóval majd a baba után fogom elmondani.
Azt tudja, hogy Delaware-be megyek egy munka miatt.
Segítségre van szükséged. Van barátod?
Ő a barátom.
Bármi is legyen... én itt leszek.
- Úgy értem, ugyan mi történne? - Hol leszel?
Bárhol. Ahol szükséged lesz rám...
Nem, nem, nincs szükségem rád. Nem erről szól a dolog.
Ez nem vita tárgya. Ez nem vita tárgya.
El kell fogadnod.
Mert azért vagyok itt, hogy itt is maradjak.
- Üdv. - Üdv.
Hogy ment?
Igen, tudja. Olyan...
Tudja... igen.
Értem én, értem én. A család néha rendetlen, igaz?
Igen, ez igaz. Pontosan így van.
Ebben az esetben. Igen.
Most találkozott először a felnőtt fiával.
Nem gondolhatta, hogy egyszerű lesz, igaz?
Azt hittem, ennél rohadtul egyszerűbb lesz.
Értem. Igen.
Tudja, minden testrészem arra vágyik,
hogy csak leüljünk oda és összepácoljuk egymást.
De...
Most fel kell mennem az emeletre.
Ezt kell tennem.
Igen, persze. Van fent egy zongora a maga nevével.
De csak ha a nevem, Steinway.
Szóval újra megvan a tolvajnyelvünk.
Maga szuper.
- Nem vagyok szuper. - Dehogynem.
Nem vagyok szuper.
Tavasz van a fejemben
De az őszi levelek hullnak
Ahogy sétálok
Összegyűjtöm markomban
Ezzel már értünk el sikereket.
De nem fogok hazudni, Mr. Donnelly.
A következő néhány hét nem lesz túl egyszerű.
Néhány ember megrémül a fájdalmak miatt.
És attól csak még rosszabb lesz.
Megfelel?
Ki Jackie Joyner-Kersee?
Nem szereted a tyúkhúslevest?
Ki a fene nem szereti a tyúkhúslevest?
Nem szeretem a tésztát, oké?
A férgekre emlékeztet.
Meglepetés.
A bácsikám egyszer elvitt horgászni. Fogta az egyik gilisztát,
és megette csak, hogy engem baszogasson, oké?
És most akárhányszor tésztát látok,
a kövér mocskos bácsikámra gondolok, ahogy kukacot eszik és halálra rémít.
- Ezt nézd. - A technikát...
- Te csináltad a képet. - Valóban én. Igen.
Ne légy öntelt.
Milyen nagybácsi cseszeget egy kisgyereket úgy,
hogy fóbiája alakul ki a tyúkhúsleves iránt?
- Egyszerűen nem értem. - Kifelé!
A, B moll, éles C.
- Nem tudom ez mit jelent. - Nem, ne. Figyelj, hadd tanítsalak.
Hadd tanítsalak, te zsémbes kis rohadék.
Oké, három hét múlva már meglesznek az eredmények,
és akkor megmondom, hogy mi lesz a következő lépés.
Reméljük a legjobbakat. Maradjunk pozitívak, jó?
Igen, köszönjük.
- Köszönöm, doktor. - Köszönöm.
Vakon sétálok az úton
Egy magasabb hely reményében
Vakon sétálok az úton
Egy magasabb hely reményében
Vakon sétálok az úton
Egy magasabb hely reményében
Ne nézz vissza
És ne nézz le
Jöjjön be! Nyitva van!
- Üdv. - Üdv.
- Megkaptam az üzenetét. - És mit gondol?
Hát, oké, oké.
„Képek villannak fel az életemből, ahogy sétálok a nappaliban.
Ahogy sétálok, összegyűjtöm markomban."
- Mit gondol? - Nos...
Gondolom tud róla, hogy egyáltalán nincs zenei képzettségem.
- Oké, igen. - Oké.
- Így is kíváncsi a véleményemre? - Hogyne.
Azt hiszem egy fokkal jobb volt a levelekkel.
- Komolyan? - Igen, a levelek és... igen.
Szerintem is.
Csak azt akartam, hogy jöjjön vissza a szobámba.
Szóval, most már elhívhatom vacsorázni?
Játssza el koncerten, oké? Aztán mehetünk vacsorázni.
- Maga egy vacsora kínzó. - Nem vagyok vacsora kínzó.
Maga egy hatalmas vacsora kínzó. Megtaláltam!
Maga borzasztó.
Két hónapon belül most járok másodszor New Jerseyben.
És nem örülök neki.
Frank, Jézusom. Fel kellett volna hívnom.
Ó, Frank. Úgy sajnálom.
De tudod milyen vagyok, amikor dolgozom.
- Elfoglalt voltam... - Igen, nyilvánvalóan...
Megengeded...
Ó, persze persze. Ő itt Frank Grubman.
A menedzserem és a legjobb barátom.
- Helló, helló. - Helló.
Ő Mary. Az új barátnőm.
Valóban?
Dolgozom rajta, tudod...
- Nagy vacsora kínzó - Nem, nem vagyok.
Igen, igen, igen. Mindig mozgatja a gólvonalat.
Mary, nem zavarná, ha négyszemközt váltanék néhány szót Dannyvel?
Ó, persze, persze. Elnézést, elnézést.
Igen, szerintem eleget mondott.
- Oké, ma este vacsora. - Maga javíthatatlan.
- Kedves. És korban hozzám illő.
- Nem, nem igazán. - Baba lépések.
Igen. Oké, ülj le, ülj le. Beszélnünk kell.
Tudom. Annyi mindent kell elmondanom, cimbora.
Sajnos, most a menedzser kalap van rajtam.
Oké.
Mi a helyzet?
Átnéztünk Billel néhány dolgot és...
nem pontosan ott vagy, ahol gondolod.
Oké. Hol is vagyok?
Még egy kicsit az tulajdonjogok eladása előtt. De csak egy kicsivel.
Úgy értem, nem kellett volna olyan korán eladni a kiadói jogaidat.
Az összes ingatlan, a lakáspiac összeomlott.
A magángéped, az életmódod.
A Madoff ügy, ami mint tudod teljesen kikészített téged.
De... nem mentél csődbe, vagy ilyesmi.
Csak meg kell értened, milyen komoly a helyzet.
Oké. Mit tegyek?
Egy két dolgot. Elkezdhetnél úgy élni, mint egy normális ember.
Vegyél egy Priust, repülj kontinentálissal, ilyesmi.
Vagy, menj vissza turnézni.
A legutóbbi turnét szántam a visszavonulásodnak.
- Úgy értem, jó üzlet volt. - Tudom.
- Koncessziók! - Tudom.
- Reklám! - Tudom.
Dalt írok, Frank.
- Danny. - Meg kell mondjam, elég jól.
Mary szerint igazán jó.
A Woodcliff hotel menedzsere szerint? Oké. Most már jobban érzem magam.
Csak hozz össze nekem egy haknit.
- Egy haknit? - Haknit, igen.
Valami kicsit, ne nagy arénában.
Tudod, mint amit Springsteen is csinálna.
- "Amit Springsteen is csinálna?" - Igen, csak megjelenik a helyszíneken.
Danny, Danny, Danny, Danny...
Hallod magadat?
Ez a dolog elég jó. Csak adj egy esélyt.
Aztán majd turnézhatunk.
És a tetejébe pedig...
Nem gondolok minden este arra, hogy megöljem magamat.
Oké?
Oké.
Oké, bejelentenék valamit.
- Rendben. - Rendben.
- Készen álltok? - Igen.
- Lesz egy haknim az egyik bárban. - Egy hakni?
- Péntek este. - Egy hakni?
Mi az a hakni?
Hakni. Amikor a többi ember előtt énekelek.
- Szeretném hallani ahogy énekelsz. - Én pedig szeretném, ha hallanál.
Jobban szeretném, mint bármit a világon.
De egyeztetünk kell anyuval és apuval ezzel kapcsolatban.
- Egy bárban lesz? - Megnézek egy haknit egy bárban.
Ez egy előkelő bár. Tudjátok...
Milyen egy előkelő bár?
Teljesen helyénvaló koktélmenüvel. Belépővel...
- Belépővel? Komolyan? - Igen, így van.
Újabban már belépőjegyeket is be kell iktatnod?
Elég nagy az a hely, hogy prezentáld a mozgásodat?
Semmi nem akadályozhat meg benne.
- Erről van szó. - Igen.
Újabb Danny Collins? Azt hiszem, úgy hívják, hogy "A Danny Collins".
Nem akarom, hogy elkezdje.
Szóval mit gondoltok? 7:30-kor kezdődik.
- Kilencre vége is. - Kilencre?
- Igen, kicsit kései. De annyira nem. - Későn van. Nem is tudom.
Biztos vagy benne, hogy a nézősereg ébren tud majd maradni?
A tudatuknál lesznek?
Fel kell hívnunk a klubot és szólnunk kell,
hogy lesz ott egy terem, tele horkoló nőkkel.
Jó ötlet, oda is szólok, hogy figyelmeztessem őket
mire kell számítaniuk. - Olyan kedvesek vagytok.
Most mihez fogunk kezdeni? Megkapjuk az engedélyeteket?
Kapunk anyutól és aputól egy beleegyezést?
Mert ez nagyon fontos nekem.
Ha segít, akkor így csinálok az arcommal.
Ez az arc ott lesz majd.
Erről van szó.
Az... arcátlan száj.
Drágám? Hallod ezt? Mostanában ez van...
Mikor mész már el az orvoshoz?
- Csak egy kis megfázás. - Nem csak kis megfázás.
Így vagy már azóta, hogy visszajöttél.
Hope, apukád a legmakacsabb ember a földön?
Ne légy makacs, apu!
- Jól vagyok, drágám. - Igen, ne légy makacs, apu!
Inkább úgy sétál mint egy zombi, ahelyett, hogy antibiotikumot szedne.
Hallgass anyura!
- Hallgassak anyura. Ez jó ötlet. - Hallgass anyura.
Makacs ember.
Igen, teljes mértékben. Igen!
Jézusom. Úgy festesz, mint Lee Trevino.
Samantha elvitt vásárolni.
Hallottál már a Banana Republic nevű helyről?
- Igen, azt hiszem. - Varázslatos hely.
Oké. A nézőtér megtelt.
- Ó, remek. - A banda készen áll.
Phil kísér zongorával, hogyha szükséged van rá.
A család elől van.
És megmentettem egy helyet Marynek. Ő is velük van.
Beszéljen az ördög.
- Kéz és lábtörést, kölyök. - Csak mondd meg, kiét.
Menjen be. Alig várja, hogy lássa.
- Köszönöm. - Köszönöm.
Oké, később találkozunk.
Jó ég, köszönöm a VIP jegyet. Az első sorban ülök.
Azt gondoltam hátra jövök megnézni mi a helyzet. Ideges?
Mary, milliárdszor csináltam már ezt.
És sosem voltam ideges. Istennek hála, egyszer sem.
Egyszer sem?
- De most az vagyok. - Ez kedves.
Szóval...
remélem ez már azt jelenti, hogy meghívhatom vacsorázni.
Előbb lássuk, hogyan muzsikál.
Adjon egy kis nyomást. Pont arra van szükségem.
Tudja, egy kicsit furcsa, hogy ezt mondom,
mivel nem ismerem olyan régóta. De nagyon büszke vagyok magára, Danny.
Ez rohadtul furcsa, Mary.
- Maga édes és furcsa. Pont az esetem. - Meg is érkeztünk.
Oké, rendben. Érezze jól magát. Biztos fantasztikus lesz.
Köszönöm. Szeretem, Mary.
Ez egy show-biznisz kifejezés, tudja.
Többnyire azt jelenti, hogy kedvelem.
Ott van még?
Nagyon szép vagy.
Te is jól nézel ki.
Ó, az Isten szerelmére.
Igen.
Szia, nagypapa!
Nagypapa!
Köszönöm. Ismét köszönöm.
Köszönöm harmadszor is.
Az unokám, hölgyeim és uraim.
Oké.
- Baby Doll! - Baby Doll!
Gyerünk, Danny, játszd a Baby Dollt!
Igen, Baby Doll!
Játszd a Baby Dollt, Danny!
- Játszd a Baby Dollt! - Baby Doll!
- Baby Doll, Danny! - Baby Doll!
- Játszd a Baby Dollt, Danny! - Baby Doll!
- Játszd a Baby Dollt, Danny! - Játszd a Baby Dollt!
Phil.
Megtennéd...
- Helló mindenkinek. - Helló Danny.
Csak dolgozott valamin.
De tudom, miért vagytok itt.
Talán ezt ismeritek.
Danny!
Sophie!
- Danny Collins. - Mit kerestek itt?
Hallottunk a bulidról, és gondoltuk támogatjuk a cukrosbácsit.
Ó, igen...
A hitelkártyádat használtuk a repüléshez. Remélem nem gond.
- Mi a helyzet? Van valamitek? - Hogy érted?
- Ugyan már. Hogyhogy, hogy értem? - Gyerünk bébi, szórakozni akar.
- Meg akarom ízlelni. - Odaadom mindet, drága. Mindet.
Igen.
Itt is van, Danny.
- Ó, ember. - Bizony.
Ez jó.
Kirúgtam a medencést, meg a kertészt.
Nem tetszett, ahogyan néztek rám.
- Tudod, úgy döntöttem elkezdek... - Nagypapa!
- Nagypapa? - Drágám.
Gyere ide. Gyere.
- Apu! Mit csinálsz? - Menj anyuhoz. Minden rendben.
Mit művelsz? Mit művelsz?
Nem csinálok semmit. Nem tudom. Nem tudom. Szia, Samantha...
Ő itt a barátom, Sophie. És az ő barátja, Munkahátán.
Szóval, mi a helyzet?
Hogy festek?
Csak ítélj el, Tom.
Ítélj el, Gyerünk. Ítélj el mindent, amit akarsz.
Nem gond, hiszen jó vagy benne.
És ha majd végeztél,
legyél olyan kibaszottul tökéletes és tiszteletreméltó,
hogy beszámolsz a nejednek, miért is voltál Delaware-ben.
Miről beszél? Hogy érti? Tom?
Elmondom, ha hazaértünk.
- Rohadtul maradj távol a családomtól. - Tom.
Menjünk.
Szia, Hope.
Ó, ember.
Gyerünk, húzzunk a fenébe.
Ki maga?
- Sajnálom, én a hotelben dolgozom. - Ó, jó. Az remek.
- Kellene még törülköző, ha lehetséges. - Mary!
- És egy kis sör. - Ó, Mary.
Hozok néhány törülközőt meg sört.
Mary, várjon, várjon, várjon.
Mary, kérem.
- Ez nem... - Mi történt előző este?
Tudja... én...
Csak... nem volt megfelelő... nem volt megfelelő az időpont.
Miről beszél?
Nagyon keményen dolgozott és ott volt az egész családja.
- Tudom, csak nem tudtam... - Ugyan már!
- Elvesztettem a bátorságot. - És ezzel a vacsorát is.
Oké...
El kellett volna játszania a dalt, Danny.
Legalább azt az egy kibaszott dalt.
Vigyázzon magára, Jamie.
Ön is, Mr. Collins.
Tetszik Nickynek. Jó fiú. Csodálatos arca van.
Az öné sem rossz, Mr. Collins.
Nézzenek oda. Végül nekünk is lett tolvajnyelvünk.
Oké.
Tudja, ami azt illeti...
Mary Annnek a Gilligan's Islandből...
a valódi neve Dawn Wells.
Ő volt Miss Nevada mielőtt híres lett,
és magának még a lába nyomába sem ért.
Viszlát.
Nicky.
Ó, Nicky. Micsoda élmény volt.
Enyém a megtiszteltetés, Danny.
Hiányozni fogsz.
Figyelj csak.
- Kifogytam a százasokból. - Ne bánkódjon emiatt. Ugyan már.
Megmondom, mi lesz.
Ma adakozó kedvemben vagyok.
Ne vicceljen. Ki vele. Miről beszél?
Abban a pillanatban, amikor ráun erre a járgányra,
adja oda valaki másnak.
Megegyeztünk?
Megegyeztünk.
Gyerünk hát.
- Isten áldja, Danny Collins. - Téged is.
Mennyibe kerül a biztosítása... Basszameg, nem érdekel. Nem érdekel.
- Vigyázz a fejedre. - Oké.
Oké, Danny.
Nem szeretném, hogy rossz szájízzel távozna innen,
de nem akarok bármi kedveset sem mondani.
Szóval, Mr. Collins,
a Woocliff-tavi Hilton hotel nevében szeretném megköszönni, hogy itt volt.
Reméljük, hogy a Hilton hotelt mindig is az otthonának fogja tekinteni.
Fogtam egy taxit.
- Látom. - Odaadtam Nickynek a Mercedest.
Odaadta a Mercedest, Nickynek? Maga megőrült.
Már mondta, igen. Egyébként megengedhetem magamnak.
Frank felhívott ma reggel, és megint megyek turnézni.
Kell a pénz. Már van családom.
Szóval...
Zsigerből utálnak, de...
Mondták, hogy ilyen a család.
Igen, így van. Jól megtanítottam.
Igen. El fogom játszani az új számokat is.
Néhányat. Meglátjuk mi sül ki belőle.
Tudom mi fog történni.
- Igen, paradicsomot dobálnak rám. - Bizony, meg hagymát.
Tudja, néhány hónap múlva itt leszek a környéken.
Ezen a területen. A Gardenben játszunk majd.
Igen, talán eljöhetne megnézni a műsort.
És utána esetleg... belefér egy vacsora.
Tudja, mit szeretek magában? Hogy soha nem adja fel.
Van az a vacsora, amiért megéri küzdeni.
Hagytam magának valamit a szobámban.
Igen? Valószínűleg jó nagy rendetlenséget.
Hát... ilyenek a rocksztárok.
Szóval...
Új élet?
Sosem tudhatja.
MIT GONDOL ERRŐL, MARY SINCLAIR?
- Ó, üdv. - Üdv.
Elnézést. Nem hiszem, hogy találkoztunk. Mary vagyok, a hotel menedzsere.
- Maga biztos, Munkahátán? - Igen.
Judd vagyok.
- Judd, igen persze. Nagyon jó. - Igen, igen.
- Egyébként, délig kell kijelentkezni. - Csodás.
Jó ég, magát küldte ide, hogy kémkedjen utánam?
A hotel nem tudta, mit csináljon azzal az átkozott zongorával.
Szóval, úgy gondoltam kellene maguknak.
- Nekem nem kell a zongora. - Tényleg?
Hat órába telt, amíg kihoztam a Hiltonból,
és nem ismerek senkit New Jerseyben. Szóval elég szar.
Nézze, ez egy 30 000 dolláros hangszer, Tom.
Legalább adja el.
Milyen az egészsége?
Néhány nap múlva kiderül.
A maga korában.
Tudja, a harmincas éveimben elkezdtem keményen inni.
A családomban ennek elég nagy a hagyománya.
Minden tele volt az ostoba kifogásokkal.
Óvatosan, uraim!
Az egy Steinway!
Szóval a Bay Area-ban volt egy koncert, és elaludtam a volánnál.
Majdnem megöltem magamat és mindenki mást. Danny mentett meg.
Reggel öt órakor megjelent a San Jose rendőrségen,
elképesztő fáradtnak tűnt.
Hat órát vezetett a Hollywood rehabilitációs központig
részegebben, mint én előző este voltam.
Minden szombaton meglátogatott, amíg tiszta nem lettem,
és azóta 37 éven át, minden héten
négy rekesz palackozott vizet küld nekem, bárhol is legyek a világon.
Mindig ugyanazzal a felirattal.
"Igyál, amennyi jól esik. Rám. Danny."
Az apád a valaha volt legjobb barátom.
Az ember aki megmentette az életemet, és csontjózanná tett.
Ő pedig ezeken az alkalmakon teljesen el volt ázva.
Sajnálom, de nem látom a lényeget.
A lényeg, fiam, hogy...
nagyon jó szíve van.
Csak az idő egy részében a seggében tartja.
Hogy mit kezdesz ezzel, az már csak rajtad áll.
Bármi is legyen, az én vizem mindig meg fog érkezni.
Oké fiúk, lendüljünk mozgásba. El akarok húzni a rohadt New Jerseyből.
Szóval, Pittsburghben találkozunk?
Igen. Frank majd lerendezi a többi rendezvényt.
Oké, később beszélünk.
Oké. Most nézzünk rá a számítógép rendszerre.
Még mindig nem tudom...
Érezd jól magad az orvosnál.
A kedvenc virágod a...
Rózsa.
Hogy megszagold, be kell szívnod a levegőt...
Tartsd bent, amíg csak tudod. Aztán engedd ki egy nagy...
Üdv, Tom Donnelly vagyok és Dr. Silvermanhoz jöttem.
Igen. Foglaljon helyet, Mr. Donnelly.
Szóval... ki van akadva?
Nem, le van nyűgözve. Kösz, hogy kérdezed.
Az egy borzasztó este volt számomra. Megbocsáthatatlan.
Biztosíthatlak, hogy nekem még rosszabb volt.
Szóval ő nem fog eljönni?
Alig tud mozogni.
A doktor teljes ágypihenőt rendelt el neki.
Plusz, bármi is legyen, azt tőlem fogja hallani, nem néhány doktortól.
Mr. Donnelly?
Figyelj, ha rossz híreket kapok...
- Tom... - Nem, figyelj rám.
Ha rossz híreket kapok,
Samantha, Hope és a kisbaba... - Vigyázni fogok rájuk, Tom.
- Erre még csak ne is gondolj. - Oké. Oké. Remek.
Köszönöm.
Nem vagyok felkészülve, hogy elhagyjam őket.
Nem vagyok.
Tudod, Tom, gondolkodtam.
Észrevettem valami nagyon érdekeset.
Akárhányszor a doki bejön ide,
Mr. Donnellynek, vagy Tomnak szólít téged.
Észrevetted?
Vagy az egyik, vagy a másik.
Amikor Mr. Donnellynek hív,
akkor nem közöl jó híreket.
Aztán pedig megpróbál valamivel feldobni, hogy jobb kedved legyen.
Hogy kiegyenlítse a dolgokat.
De amikor Tomnak szólít, akkor jó híreket mond.
Például amikor meg volt elégedve a fehérvérsejt-számoddal. Emlékszel?
Tomnak hívott. Itt van, készítettem jegyzeteket is.
Szó szerint, minden alkalommal
jó dolgok jöttek, amikor Tomnak hívott.
Szóval most pontosan ezt akarjuk.
Hogy amikor kinyitja az ajtót és belép ide, Tomnak szólítson.
Ezt akarjuk.
Érted?
Szóval csak... koncentráljunk...
erre.
Oké?
Oké.
Minden rendben lesz, fiam.
Minden rendben lesz.
Megígéred?
Cserben hagytalak valaha?
- Képtelen ember vagy, ugye tudod? - Tudom.
Mondták már.
Oké.
Igen, mindjárt belép és Tomnak fog hívni.
És minden rendben lesz...
oké?
Minden rendben lesz.
Oké, Tom, mondom mi a helyzet.
felirat: csanyijoe csanyijoe92@gmail.com
Interjút adtam
egy Zig Zag nevű magazinnak 1971-ben.
Az első albumom megjelenése után.
És megkérdezte tőlem az interjút készítő, hogy...
ha...
majd gazdag leszek, és utol fog érni a kapzsiság,
vajon hátrányosan fogja e az érinteni elkövetkező dalaimat.
És azt mondtam, hogy ez bizony elképzelhető.
Mindenesetre John, valamilyen okból kifolyólag
kivételt tett, és írt egy levelet.
Nagyon barátságos levél volt.
És azzal fejezte be, hogy: "mit gondolsz erről?"
Meghagyta az otthoni, ascoti telefonszámát is.
Szóval, ha megkaptam volna a levelet, amikor elküldte azt,
rácsörögtem volna. - Igen, értem.
Szóval ez az egész elég frusztráló.