Csendben búcsút int az éj, mint jó vendég.
Ködbe burkolózik még, ásít az ég.
Ha földet ér a napsugár, sok rejtett kincset megtalál.
Kel a nap, és London ébred már.
Búcsút int a szürkeség - ám nem búsul,
Itt megcsikland a napsugár, a szellő fúj.
Új kaland reménye hajt, Oly meseszép a pirkadat.
Kel a nap, és London ébren vár.
Nedves macskakő,
Álmatag parázs,
Reggelente minden új, hisz lángra gyúl; e csoda csak rád vár.
- Hékás! Sipirc innen! - Így jó!
Lüktetően igéz a város, zúg és zsong.
Szép reménnyel telve szíved szárnyat bont.
Mi tegnap volt, az véget ér, te sose félj. A mának élj.
A lelkem hálás, ahogy dalom száll. Nézd, olyan gyönyörű -
Ha London ébred már.
TEJSZÍN TEJ VAJ T. H. GRAINGER TEJÜZEM
Jó reggelt, Jack!
Tengernagy a fedélzeten!
Figyelj...
Lelkedben egy dallam él, csak halld, mit súg,
Könnyeden neked zenél egy jókedvkút.
Minden rendben, gyerekek?
Egy régi, kedves arcot látsz,
E csoda kép megbabonáz,
öleld át, kit szeretsz, vigyázz rá.
Nézd, oly gyönyörű, ma London téged vár.
London téged vár.
Mary Poppins visszatér
Cseresznyefa utca, London A "Nagy Világválság" idején
A füstölgő ágyúcsövét! Már megint megcsinálták!
A gügye gömbhalak megint előbb kondítják a Big Bent!
Viharfelhő a horizonton, uram!
A Cseresznyefa utca irányába vonulnak.
Deszkázza be a nyílásokat, Binnacle úr!
Attól tartok, háborgó vizek elé nézünk!
Michael!
Jane!
Mi történt, Ellen?
Felrobbant a szutykos mosdó!
- Jaj, istenkém! - Megint?
Annabel! John!
Hallottuk, Jane néni! Rácsörgök a szerelőre!
Megyek, elzárom a központi vizet.
Köszönöm, kedveskéim!
Hozna törölközőket és egy felmosót, Ellen?
Mondtam, a csöveket meg kell javítani.
A római kor óta vannak itt.
Mi történik?
Kerüld el a konyhát, Georgie!
Gumicsizma nélkül mindenképp.
Igen, halló? Csőtörésünk van.
Türelmét kérném!
Elnézést. Ellen!
Ki tudná nyitni az ajtót? A szerelő vár rám itt.
Ez aztán a gyors munka, nem igaz?
- Ragadd meg ezt, Georgie! - Cseresznyefa utca 17.
- A parknál? - Igen, már megyek! A kiskésit!
Szép reggelt, asszonyom!
Nem épp szerelőnek tűnnek nekem.
Úgy értettem, hogy a vonalban.
Mi nem szerelők vagyunk, hanem ügyvédek.
Ügyvédek?
Pedig reméltem, hasznosak lesznek.
- Elzártam a vizet. - És a szerelő úton van.
Szép munka! Hűha! Ez izgalmas volt.
Te miért vagy itt, Jane néni?
A szakszervezetnél reggelit osztunk.
Meglógtam egy korai ölelésre.
Gyere ide, Georgie!
Befejezné azt a dörömbölést?
Épp csak nyolc óra van vasárnap!
Mit művel a felmosómmal?
Sajnáljuk, asszonyom!
Munkakörünkbe a hétvége is beletartozik.
Banks úrral szeretnénk beszélni, ha adódna rá mód.
"Lefoglalási nyilatkozat"?
Várjanak itt!
Istenkém! Egész reggel takarítani fogom a mocskot.
- Várj, fogom! - Köszönöm, kedvesem!
Elnézését kérem, uram.
De két keselyű vár az ajtónál.
- Miért vannak itt? - Püfölésre, ha engem kérdez.
Szinte a Temzén érzem magam itt.
Ne aggódjon, Ellen, én majd feltakarítok. Intézze csak a reggelit!
Nos, valakinek azt is intéznie kell, igaz?
Hacsak nem akarunk koplalni.
Miért nem hagyod, hogy Ellen takarítson?
Attól tartok, az még több munkát eredményezne.
A múltkor egy henteszsák lógott a fogason,
a kalapom meg a spájzban volt.
- Ó, jaj! - Elmehetünk a parkba?
- Nem, Georgie! - Kéne egy fésű! Rémesen festek.
Ne feledd, hogy vendégek vannak az ajtónál, Michael!
Valóban.
Elnézésüket kérem!
Kisebb káoszban van részünk ma reggel.
- Kérem! - Azt tapasztaljuk.
Ügyünk sajnos nem tűr halasztást, Banks úr.
- Elnézést, uram! - Ma azért vagyunk...
Mégis hogyan készítsek reggelit, ha nincs más a spájzban,
csak pácolt hering és narancslekvár?
A bevásárlás. Tegnap kellett volna mennem.
Hát legyen! Pácolt heringet reggelizünk, és narancslekvár lesz ebédre.
Nemsokára nyit a parkon túli bolt. Mi elmehetünk oda.
Köszönöm, John!
De te azt mondtad, elmehetünk ma a parkba!
- Átvághatunk a parkon odafelé. - De...
- Elég legyen, Georgie, menjünk! - Ezt elveszem, apa.
Köszönöm. Kérem, kövessenek!
Mit tehetek akkor önökért, uraim?
Hamilton Gooding vagytok. Ő pedig Templeton Frye.
A Gordy, Cordry, Gooding és Frye iroda megbízottjai vagyunk.
Parancsol?
Ó, semmi, elnézést!
"Lapu"?
Így hívják a kertészklubját?
Ez a Liga az Alulfizetett Angol Polgárok Uniform Jogaiért rövidítése.
Szakszervezetis.
Szakszervezeti toborzó.
Úgy van.
Igen, de ingyenkonyhát is működtetünk.
Attól tartok, az soha véget nem érő munka mostanában.
Ebben biztos vagyok, Banks asszony.
Igazából kisasszony. A nővére vagyok.
A feleségem tavaly hunyt el.
Ez szörnyű. Azok a szegény gyerekek!
Őszinte részvétünk.
Köszönöm. Elnézést, de miért is vannak itt?
Én elköszönnék, elkésem a munkából.
Ön kölcsönt vett fel a Hűség és Bizalom Banktól, Banks úr,
tavaly, és a háza volt a fedezet.
Tényleg ez történt, Michael?
Szükséges volt, Jane.
Kate esete és az a sok számla! Tényleg nem volt más választásom.
Ilyen időkben nehéz boldogulni, nem igaz?
Igen. Nos...
Olybá tűnik, ön három hónapja késik a törlesztéssel.
Nagyon sajnálom.
A feleségemhez, Kate-hez tartoztak a pénzügyek.
Én egy kicsit esetlen vagyok e téren. Nagyon sajnálom.
Pontosan mennyi is a hátralék?
Sajnos a bank azt várja, egy összegben fizessen vissza mindent.
Az egészet egyben?
Ahogy a szerződésben is szerepel.
Az az éves fizetésemnél is több. Lehetetlen.
Jaj nekem!
Öt nap áll a rendelkezésére.
Ha nem képes visszafizetni péntek éjfélig,
a háza sajnos lefoglalásra kerül,
és önöknek el kell hagyniuk az épületet.
De hát a banknak dolgozom.
Gondolom, nem könyvelőként.
Pénztárosként. Tavaly óta részmunkaidőben dolgozom ott.
Amúgy művész vagyok.
Ez mit sem változtat a dolgokon.
De az apám, George Banks vezető üzlettárs volt.
Papus ránk hagyta a részvényeit a banktól.
Azokból ki lehetne fizetni a tartozást.
Azokat a gyerekeknek tartogattam.
Részvények? A banktól?
Nos, így már egészen más, nemde?
Tüzelésre felkészülni, Binnacle úr!
Tüzelésre felkészültem, uram.
Önnél van a részvénybizonylat?
- Elnézést, de a mi? - A papírok...
A dokumentum, a részvények birtoklásának igazolására.
Papus régi iratai közt kell lennie.
Igen, így kell lennie.
Három...
kettő...
egy!
Tűz!
Szentséges ég!
Anarchistáknak adott otthont?
Dehogy, ez a szomszéd tengernagy. Ágyútüzeléssel jelzi a négy órát.
Öt percet késik az órája.
Az utóbbi időben kicsit megcsúszott.
Ahogy ma reggel mi is.
A figyelmeztetést megkapta.
Egyedül is kitalálunk. Jöjjön, Frye úr!
Remélem, rálelnek a részvénybizonylatra. Tényleg bízom benne.
Szép napot önöknek!
Remélem, tudod, hogy rossz hivatást választottál.
Miért nem mondtad, hogy hitelhez folyamodtál?
Nem akartalak feldúlni vele.
Ahogy a gyerekeket sem.
Azt hittem, utolérem magamat.
Kate mindig képes volt rá.
Csökönyös baklövés volt.
Nem veszíthetem el a házunkat, Jane. Ő itt van mindenhol.
Nos, akkor nem hagyhatjuk megtörténni.
De tudod, nincs elég pénzünk,
úgyhogy meg kell találnunk a bizonylatot.
Van valami ötleted, hol tarthatta papus?
- Nem tudom. Talán a padláson. - Ez az!
Sajnálom, nem akartalak ebbe belerángatni.
Michael!
Kérlek!
Ez a szülőházunk, amit készülsz elveszíteni.
Szóval ne tegyél úgy, mintha minden rendben lenne! Neked...
Elveszítjük az otthonunkat?
- Nem, dehogy! - Nem, én...
Jane néni csak azt...
Csak annyit mondtam, nincs mitől tartani,
mert apátoknak banki részvényei vannak.
De azt mondtad, hogy nincs elég pénzünk.
Nos, tudom, hogy kell többet szerezni.
Most már bankár vagyok, nem igaz? A bankárok ezt teszik.
Pénzt teremtenek elő.
Nem is bankár vagy, hanem festő.
Igen, de a festők nem jutnak pénzhez.
Nem ilyen időkben. Itt is van, látjátok?
Épp csak elkezdődött a nap, és máris szereztem nektek tíz fontot!
Jobb, ha sietünk.
Igen, vegyétek fel a sapkátokat, rendben?
Csak egy pillanatra, John!
Nem azzal a tízfontossal kéne fizetnie Georgie-Nak a boltban, igaz?
Tessék.
Köszönöm, apa.
Látom, a parkba készülünk.
- Így van, Ellen. - Pompás!
- Akkor kutassuk át a padlást? - Nem kéne dolgozni menned?
Dehogy! A munka megvár.
Köszönöm, Jane.
Nos, én átnézem a padlást, te meg papus régi szekrényét, jó?
- Persze. - Ha hazaértünk, készítünk ebédet, Ellen.
Gillie maradjon itthon!
A kiskésit, milyen aprócska felnőttek lettetek!
Apa nem adott elég pénz, igaz?
Nem éppen.
Féláron tudunk egynapos kenyeret kérni.
Ahogy anya szokta.
Üdv, Willoughby!
Üdv, Lark kisasszony!
Üdv, Georgie! Ikrek!
Jó fiú vagy, Willoughby.
Erre nincs most időnk, Georgie.
Gyerünk, Wil!
A lufis néni! Kaphatok egyet?
Nem, Georgie! Még a bevásárláshoz sincs elég.
Hékás! Georgie Banks! Le a fűről!
Nem azért gondozom egész nap, hogy te letaposd.
Gyerünk, le róla!
Elnézést!
Mi lesz, ha apa mégis elveszíti a házat?
Akkor valahogy vissza kell szereznünk.
Igazad van. Anya is ezt tenné.
Nem.
Oly mostoha az élet nálunk
És ez az évünk csupa csőd.
Oly hirtelen kellett elválnunk,
Hogy remélhetek jobb jövőt?!
Ha itt lennél, most le is szidnál,
Hogy túl sötéten fogom fel.
De te voltál nekünk a napfény...
Hogy nem vagy...
hogy is hinném el?!
A biztos pont, az csak te voltál.
A jelen nekem csupa "ha ".
A kicsik pont úgy néztek rád, ha szóltál,
mint gyermekszívek angyala.
Most tőlem várják rá a választ;
ki elment, mégis merre van?
A te hangod többé nem nyújt vigaszt...
A csöndnek...
kínzó éle van.
Új évszak jő,
a föld újból él.
Nincs hó, se jég,
ámde idebent még tart a tél.
A bizonylat.
Hol lehet a bizonylat?
A feledés a legjobb módszer
De erre esély semmi sincs.
Te azt mondanád, mégse add fel.
De mi így fáj, arra gyógyír nincs.
A magány csöndje tőlem elzár,
De annyi remény még lehet,
Hogy ott fent boldog vagy, én drágám.
De hogyan éljek...
Nélküled?
Nincs semmi a szekrényben!
Jaj, istenkém!
Igen, egész nagy itt a kupi.
Az már biztos!
Miért vannak itt a művészkellékeid?
Már nem használom őket.
Talán csak meg kéne tőlük szabadulnom.
Apa régi asztalánál nézted?
Őszintén szólva nem tudom, miért tartogatjuk ezt a sok vackot.
Miért van még itt ezt a törött ócskaság?
Hát nem emlékszel erre a papírsárkányra?
Szerettük együtt reptetni mamussal és papussal.
Többé már nem képes repülni.
Ki a régivel!
Vissza se nézünk.
Egy régi, kedves arcot látsz,
e csoda kép megbabonáz.
Willoughby!
Te csintalanság!
Nyughass!
Mennyi ideig tart szerinted?
Nézzük csak! Kilencperces a séta a boltig. Ha tíz percig tart...
- megvenni mindent... - Elnézést gyerkőcök, áthaladnék!
Georgie! Gyere vissza!
- Georgie! - Hé, ti ketten!
Már mondtam nektek, le a fűről!
- De az öcsénk! - Hallottatok, nem?
Tüstént! Ez az.
Segítség!
Megyünk, Georgie!
Segítsen valaki!
KÉRJÜK, NE LÉPJEN A FŰRE!
Segítség!
- Mindjárt! - Segítsetek!
Szavamra!
Jobban kéne vigyáznod a feltámadó széllel, Georgie.
Majdnem elveszítetted a sárkányodat.
És ti majdnem elveszítettétek a Georgie-tokat.
Örökre eltűnhetett volna, ha nem tartom a zsineg másik végét.
Te szentséges felhő, Annabel,
mit műveltél a ruháddal?
Ennyi földdel kertészkedni lehetne rajta. És John...
ugyanolyan szutykos.
Honnan tudja a nevünket?
Természetesen onnan, hogy ő Mary Poppins.
Ragyogóan fest, mint mindig.
Tényleg így gondolja?
Jó újra látni önt, Jack!
Ahogy önt is, Mary Poppins!
A ti korotokban találkoztunk először, mikor kéményseprőként dolgoztam.
Hogy van a jó öreg Bert?
Utazgat a világ körül. Ismeretlen tájak felé halad.
Most mennem kell, hogy a gyermekek apjával beszéljek.
A családjuknak égető szüksége van egy dadára.
Lépés, indulj, szedjétek a lábatok! Megköszönöm, ha nem piszmogtok.
Gyerünk!
Apa! Jane néni! Gyertek gyorsan!
- Siessetek! - Mi az, Georgie?
Történt valami?
Ahogy reptettem egy papírsárkányt, az beleakadt egy dadába!
Te meg mi a szöszről beszélsz?
Gyertek! Nézzétek!
Várj, azt meg honnan szerezted?
A parkban találtam.
Ő akadályozta meg, hogy elszálljon.
- Mary... - Poppins!
Kérlek, csukd be a szád, Michael! Nem vagyunk mi tőkehalak.
Látom, még mindig szeretsz vihorászni, Jane Banks.
Jószagú málnás, tényleg ön az!
Mintha egy percet se öregedett volna.
Micsoda modortalanság!
Nem illik hölgyek korát firtatni, Michael.
Azt hittem, jobbra tanítottalak.
- Elnézést, nem úgy... - Visszajött.
Azt hittem, sosem látom már.
Csodás, hogy láthatjuk!
Valóban, nemde?
Szóval ismeritek?
Mary Poppins volt a dadánk.
Mi szél hozta erre ennyi idő után?
Ugyanaz, mint az első alkalommal. A Banks gyerekekre jöttem vigyázni.
- Ránk? - Ó, persze, rátok is.
Nekünk nem kell dadus. Anyu megtanította,
hogyan gondoskodjunk magunkról.
Megemlíteném, hogy épp most veszítettétek el Georgie-t.
Csak egy hangyányit, de megtaláltuk.
Képesek vagyunk mindarra, amire egy dada.
Mary Poppins a sárkánnyal repült ide.
Erre azért nem vagy képes, igaz?
Miket mondasz, Georgie? Ne butáskodj!
Hadd higgyen abban, amiben akar!
Mikor az apáddal fiatalok voltunk, azt hittük,
Mary Poppins egy sor hihetetlen dologra képes.
Igazából...
Hogyan?
Igazából visszatérnék alkalmazásom részleteire.
Beszél az esernyője!
A felnőttek most beszélgetnek, Georgie!
Menjünk fel az emeletre, jó?
De beszélt! Becsszó!
Attól tartok, Georgie-Nak túlfejlett a fantáziája.
Ahogy neked is az volt kiskorodban emlékeim szerint.
Így volt? Nos, azok az idők már rég elmúltak.
Valóban, nemde?
- Tehát az alkalmazásom... - Igen, az alkalmazás...
Igazság szerint nem engedhetem meg...
A részletekkel ráérünk, viszont szeretném a régi szobámat megkapni.
Ha nem egy kész katasztrófa...
És minden második kedden kimenőt kérek.
- Nem, attól tartok... - Természetesen, Mary Poppins.
Nagyszerű! Akkor meg is egyeztünk.
Maradok. Most, ha megbocsátotok...
A gyerekek kukának képzelik magukat.
Most az a legfontosabb, hogy megfelelően
Lefürödjenek és felöltözzenek.
Teljesen megőrültél, Jane?
Nem engedhetek meg magamnak még egy személyt.
Mary Poppins nem akármilyen személy. Hát nem érted, Michael?
Már senkinek se kell dada. A szegény nőnek nincs hova mennie.
- Egy hét múlva nekünk se! - Ne zsörtölődj!
- Olyan vagy, mint papus. - Nem is!
Adj neki egy esélyt! Neked is ugyanannyira kell a segítség, mint neki.
Jól van. Azt hiszem, egyelőre maradhat.
Elvégre egy sárkányon repült egészen idáig.
Amikor fiatalok voltunk, azok a dolgok valójában nem...
- történtek meg, igaz? - Dehogy.
- Nem. - Persze hogy nem.
Nevetséges.
Ó, üdv, Mary Poppins!
Üdvözlöm, Ellen!
Hogy csinálta ezt?
Mit csináltam?
És miért nem hitte el apa, hogy egy sárkányon szállt ide?
Mert teljes képtelenség.
A felnőttek felejtenek. Ez nem változik.
Most már aztán elég!
Az ernyőtartóban kellett volna hagynom.
Csak ne a sétapálcákkal!
- Miről pusmogtok ti ketten? - Semmiről!
A "semmi" egy nagyon hasznos szó, igaz?
Bármit és mindent jelenthet.
- Csak arról van szó, hogy... - Nincs szükségetek dadára.
Elvégre az elmúlt évben sokat fejlődtünk.
Igen.
Amit orvosolnunk kell valahogy.
Óvatosan! Az az anyukánké volt.
Én mindig óvatos vagyok.
Tehát marad?
Igen, maradok. Amíg az ajtó ki nem nyílik.
Ez meg mit akar jelenteni?
Az az ajtó mindig nyitva van.
Nem arról az ajtóról van szó, hanem egy másikról.
A fürdőszobaajtóról?
Ne butáskodj, Georgie!
- Tehát nem a fürdőszobaajtó? - Nem.
De egy fürdő nagyon is hasznos lenne.
Nyomás! Ideje tisztán kezdeni a napot.
Anyu mindig este küldött fürdeni minket.
Az én tapasztalatom az, Annabel,
akkor alkalmas az időpont egy fürdőre, amikor az embernek szüksége van rá.
Te kezded, Georgie!
Teljes mértékben képesek vagyunk egyedül is fürdeni.
Ez nagy segítség, John. Így elzárhatod a csapot.
De még ne, még kell egy kis bubi!
Nem szeretem a szappanbuborékokat.
Akkor próbáld meg mindenáron elkerülni őket!
Kemény dió, igaz?
Rendben...
de sietnünk kéne ezzel!
Igaz, még be is kell vásárolnunk,
és úgy tűnik, esni fog.
Tudom, kit kéne kérdezni.
Az ernyője nem beszél, Georgie.
Képtelen ötlet.
Honnan tudom, hogy nem képes rá?
Onnan, hogy nem lehet az. Az egész elgondolás nevetséges.
Pontosan, Annabel. Képtelenség.
Bolondság.
Semmi értelme.
És ha nincs értelme, nem lehet igaz.
John, ez szép! De átbeszéljük még!
A józan ész nem ért egy délibábot...
Nem vitás, hogy Annabel vigyáz,
Hogy átverésnek céljává ne váljon.
Mindig komoly légy! Hisz egy meg egy nem négy!
Mily abszurd, hisz ez nem egy gyermekálom.
Úgy hiszem, és nem tévedek sosem,
nektek infantilis mindez, és ezt úgy sajnálom!
Még ne!
Mert van, ki játszik nap mint nap.
Úgy ám! Hiszed vagy sem?
És lent a parton napozgat.
Úgy ám! Hiszed vagy sem?
Élményzápor minden egyes perc,
Jó így élni?! Erre mit felelsz?
És vannak még, kik kacagnak a világ gondjain
És úgy hiszik, a sorsuk ajándék.
Nem földön járnak,
Leesnek, és azt mondják: Na és?
Csak vállat vonva továbblép, Mily bosszantó kis dőreség!
Ez rémes, nem kétség.
Bár ha belegondolok, talán igazatok van.
Semmi értelme ilyen korán fürödni.
Várjunk! Én akarok fürödni!
Valóban?
Hát jól van.
Hopp fel!
És hopp be!
Georgie? Georgie!
John!
Mi történt? Jól vannak?
Ez csak egy fürdő, ha belegondolunk. Bár az is igaz, ez nem az én kádam.
Nem kéne utánuk mennie?
Jaj, dehogy! Én már fürödtem reggel, köszönöm kérdésed.
Ha ön nem akar, akkor én megyek utánuk!
Csobbanjunk egyet!
A vészre van, ki fittyet hány.
Így van, hiszed vagy sem...
És gint vedel csak vederszám.
Így tesz, hiszed vagy sem.
Húsz láb mélyen szembejön egy eb.
Mindezt persze készpénznek ne vedd.
Mit rejt a fedő, mit takar?
Csak jót, hiszed vagy sem.
Ha nem is jutna kóstoló, ne bánd.
Egy kalózhajó-kapitány a pénzre nagyon vár
Az egész tengert bejárta,
De mégsem őszül hajzata, nem vénül.
Nézd meg hát.
PARKŐR
KÉRJÜK, NE LÉPJEN A HÍNÁRRA!
Jól mossátok meg a fületek mögött is!
Van oly merész, ki tettre kész
Úgy ám! Hiszed vagy sem?
Úgy száll, nyomába sose érsz!
Úgy ám! Hiszed vagy sem?
Mentőmellény, hidd el, sose árt.
Hahó!
Mert mindjárt így szól
Ember a vízben!
Oly nagyszerű, hogy mindig lesz, ki sosem fásul el,
Ki lebeg csak az élet tengerén.
Ámde kinek szíve nehéz, annak fáj a valóság.
Bár
e tanulság biztató, ha lelked könnyű, élni jó.
Csak hinned kell, hogy lásd.
Nem.
Ez sem.
Dehogy!
Semmi. Nálad valami?
Nincs semmi. Régi rajzok, számlák, de mást nem találok.
- Hát, akkor ennyi. Nem itt van. - Apa, Jane néni!
Fantasztikus volt! És azok a hajók!
- Minden volt, amiről csak álmodni lehet! - És aztán a vízbe esett!
Kérlek, ne most!
De tényleg megtörtént! Mondja el neki, Mary Poppins!
Fogalmam sincs, miről beszéltek.
De átúsztunk egy kalózhajón!
Elég legyen!
Igazad van, apa. Sajnáljuk.
Nem, én tartozom bocsánatkéréssel.
Nem akartam rátok förmedni. Én...
Csak elvesztettem valami nagyon fontosat.
Igen, de meg fogjuk találni.
Biztos vagyok benne, hogy nagyapátok csak biztonságba helyezte.
A bank!
Nem volt a bankban egy értékmegőrzője?
De igen, volt neki.
- Akkor, menjünk! - A bank zárva van.
- Akkor ez lesz az első dolgunk reggel. - És a kulcs?
Egy egész fióknyi kulcs van fenn papus íróasztalában.
- Tényleg? - Igen.
Szentséges Szűz Máriám, mi van itt!
Azt hinné az ember, mostanra megtanultak rendet tenni maguk után.
Emlékeztetőül, a takarítás nem nézősport.
John, Annabel! Ti tegyétek vissza a polcra a könyveket!
Gyere ide vissza, Georgie Banks!
- Kivinnéd ezeket a vackokat? - Igen, Mary Poppins.
Jó fiú!
Csak fürgén, egy-kettőre!
Hát igen.
Akkor ennyi lenne.
És mi van az ifjabb Dawesszal?
Nem adhatna egy kis haladékot?
Biztos megoldható lenne, ha még itt lenne...
de Dawes unokaöccse vezeti most a helyet.
Szerintem azt se tudja, ki vagyok.
- Köszönöm. - Igazán nincs mit.
Akkor nem ártana ezt megtudni, nem igaz?
Jane?
Jane!
- Banks! - Jó reggelt!
Elnézést!
Jane! Nem masírozhatunk csak úgy be az irodájába.
Szép napot! Penny Farthing kisasszonyhoz van szerencsém?
Egek, az idős titkárnő nyugdíjba vonult?
Egy nagy bödön édességet tartott itt, amire gyerekként mindig rárontottunk.
Emlékszem arra a bödönre.
IGAZGATÓI IRODA
A kis karamellacukorkákra, amik összeragasztották a fogam.
Szerezzen be egy olyat, Farthing kisasszony!
Természetesen, uram.
Csak nem a testvére, Banks úr?
- De igen. - Igen, Jane Banks vagyok. Üdvözlöm!
Öröm megismerni önt. William Weatherall Wilkins, szolgálatára.
Kérem, jöjjenek be!
Ha tudtam volna, hogy George Banks fia ma kérvényezett nálunk hitelt,
magam intéztem volna a papírokat.
Sajnálatos módon...
a halasztásával kapcsolatban nem sok mindent tehetek.
Értem.
Apánk részvényeket hagyott ránk.
Ez fantasztikus hír!
Igen, az.
Annyi a probléma, hogy nem találjuk a részvénybizonylatot.
Nincs esetleg feljegyzés önöknél a részvényeiről?
Meglehet.
Kérem, hozza a részvényfőkönyvet, Farthing kisasszony!
Azonnal, Wilkins úr!
És mi a helyzet a nagybátyjával?
Ő biztos tisztában van azzal, voltak-e papusnak részvényei.
Attól tartok, a jó öreg Dawes bácsikám már benne van a korban.
Non compos mentis...
Ezért kellett átvennem az irányítást.
Köszönöm, Farthing kisasszony!
Nézzük csak!
"Babcock...
"Baker..."
Nincs listázva George Banks neve.
Ne keseredjenek el!
Van idejük péntek estig, amíg a nagyfiú elüti az éjfélt,
hogy megtalálják a bizonylatot. Én is keresni fogom itt.
Igen, nagyon köszönjük, Wilkins úr!
Egy öröm volt. Köszönjük!
- Kedves öntől! Köszönjük, Wilkins úr! - Szóra sem érdemes.
Behozná az összes George Banks-aktát?
Természetesen, Wilkins úr.
Ez egy gyerekszoba, Georgie, nem pedig koncertterem.
Fürödhetünk megint?
Ó, csacsiságokat beszélsz!
John, menj le, és segíts Ellennek
elrakni az edényeket!
Igenis, Mary Poppins.
Kérem, ezeket majd elpakolom én.
Nagyon jó!
És most, Georgie Banks...
nem gondolhatod, hogy ezzel a meggyötört sárkánnyal
kiengedlek holnap a parkba, úgyhogy kezdd el befoltozni!
Igenis, Mary Poppins.
Hadd segítsek azokkal!
Remek kis legény vagy te!
Nagyon nagy segítség.
Bár én is segíthetnék apádnak megmenteni
ezt a szegény, ódon épületet!
Túladhatnék a brossomon és a nyakláncomon.
Összetartozó pár, még vén anyámtól kaptam őket.
Megtenné ezt értünk?
Mit? Hogy eladjam megbecsült értékeimet?
Jaj, nem! Nem úgy értettem.
Semmi gond, szerintem amúgy is hamis.
Ebben a házban több értékes dolog van azoknál az öreg bizsuknál.
Elnézést, Ellen!
Hát vele meg mi van?
Annabel!
- Tudom, hogy menthető meg az otthonunk! - Mire gondolsz?
Ha ti ketten tovább sutyorogtok...
Legalább olyan hangosan tegyétek, amennyire lehet!
Még mindig illetlenség marad, de mind részesei leszünk a titoknak.
Szép estét, Jack!
Hogy s mint ezen a kiváló estén, Mary Poppins?
Kezdek berendezkedni, köszönöm kérdését. Hogy megy a munkája?
Lenn voltam Ellennel...
Mikor még csak ifjonc voltam...
Integetni szoktam az itteni fiatalúrnak és kisasszonynak.
Michaelnek és Jane-nek?
Jane Banks kisasszony!
Néha látom Banks urat, de a kisasszonyt már évek óta nem.
Mert most a város másik végében lakik.
Biztos vagyok benne, hogy egyszer összefutnak.
Miben mesterkedsz? Tudod, hogy nem érhetünk hozzá.
Ez eredeti Royal Doulton kínai porcelán.
Anya mindig azt mondta, hogy felbecsülhetetlen értékű,
és le merném fogadni, elég lenne apa adósságára.
Rossz ötlet. Anya imádta azt a porcelánt.
Ő maga adná el, hogy megmentse a házat!
- Az anyué volt! Tedd vissza! - Ne! Add ide, Georgie!
- Azonnal tedd vissza! - Engedd el!
Jó, hogy most tért vissza, Mary Poppins.
Ez annyira nem hangzott jól, igaz?
Min ügyködtök ti hárman?
- Add oda a hiányzó darabot! - Nincs nálam!
Akkor meg kell keresni!
Ki törte el a porcelánt?
- Georgie tette. - Nem én voltam, hanem Annabel!
Nem is! Ha John nem vette volna el...
Igazából a hármuk közös munkája volt.
Ezt meg ki mondta?
- Ó, édeském! - Nézzétek! Megváltozott a kép.
Úgy tűnik, eltörték a kocsi kerekét.
Úgy ám! Most hasznavehetetlen.
Akárcsak egy csokiból készült teáskanna.
A porcelán beszél!
És ki fogja ezt most helyrehozni?
Ez itt a kérdés. Az javítson, aki tört is!
Én ezen a véleményen vagyok.
Ön hogy vélekedik, Mary Poppins?
Úgy látom, nincs más választásunk.
De hogyan fogjuk rendbe hozni?
Egy kicsit értek a kocsijavításhoz.
De a kereket nem tudjuk megjavítani. Lehetetlen.
Minden lehetséges, még a lehetetlen is.
Egy-kettőre mögém, mindenki!
Ne feledd Gillie-t, Georgie!
Mindenki kész?
Teljes mértékben.
Hűha!
Mi történt?
Hol vagyunk?
Úgy tűnik, ez Porcelánia, mondhatni.
Kövessen, mindenki! A kerék nem javítja meg magát.
Csak kecsesen, ez finom porcelán, nem akarjuk, hogy lepattogjon a festék.
Egyenesen és egyensúlyozva, Georgie!
Te is, John!
Kocsis, tudna nekünk segíteni?
Mary Poppins, hát tényleg maga az?
- De ő... - Te egy...
Úgy biza, ír vagyok. És részben uszkár.
Csodálatos újra látni önt, Shamus! Röstellem a történteket.
Megemelnék Jackkel a kocsit, amíg a lurkók visszahelyezik a kereket?
Ezer örömmel!
Egy kutyához beszél!
Még szép, hogy hozzá beszél.
Mindenki a helyére!
Kész?
És emel!
Hát lássuk! Ezzel működni fog.
Meg is van, sitty-sutty.
Nem is rossz megoldás.
Azt hiszem, ezzel kell most beérnünk.
Akkor vissza a gyerekszobába!
- Máris? - Nem maradhatnánk itt még egy kicsit?
Olyan jó lenne kocsikázni!
Magam se bánnám.
Hát, talán nem lehet gond belőle.
Nem bánná, Shamus?
Csöppet sem.
Felszállás, mindenki!
Éljen!
Lépcsőre vigyázni! Helyezkedjenek el kényelmesen!
És merre tartsunk ezen a pompás napon?
A Royal Doulton Revüszínházba, ha lehet.
- Hova? - Az meg mi?
Egy kalandba csöppentünk, gyerekek, ne rontsátok el a rengeteg kérdéssel!
Menjünk, Clyde!
Csak nyugi!
Tátsd a szádat, más világba csöppenhetsz.
Számos furcsa álomlényre ráismersz.
Felkészülni!
Szépen rendben, egy ütem, mit lép sok rajzolt láb.
Rájuk csöppet sem logikus, misztikusan fura hely vár, egy sátor.
Csuda szép porcelán, csupa kék, csupa máz, pompás Doulton tál.
Minden furaság kapható, csupa szőr itató, vize, az csudi jó ám.
Itt a maki és kismadár ugyanúgy dudorász, ez a dal vígan száll.
Minden eszelős figura
boldogan lesi a Doulton színház műsorát.
Ettől felállt a szőr a farkamon.
Már majdnem megérkeztünk, Mary Poppins!
Vár rád egy sikkes és hiteles, sohasem közepes, pompás Doulton tál.
Itt a pocakod növeli,
A gyomrodat betömi pillecukor-karaván.
Lesz itt hegedűs cicalány
Hangoló csalogány
Premierre készen vár.
- Itt a sikerben tobzódó - Fényesen ragyogó
ROYAL DOULTON REVÜSZÍNHÁZ
- Doulton színház - Műsorán
Itt is vagyunk!
De merre van a színház?
Ó, igen! Én butus!
ROYAL DOULTON REVÜSZÍNHÁZ
Jöjjenek közelebb!
Fáradjanak be az egyszerűen elbűvölő Royal Doulton Revüszínházba!
Ezt meg hogy a neonba csinálta?
Egy dolgot érdemes tudni Mary Poppinsról.
Sosem tart számadást. Na menjünk!
Gyorsan, siessenek! Már csak néhány szabad hely maradt!
Szerezze be jegyét, míg lehet, az egyetlen estés...
a páratlan... Mary Poppins!
Mily megtiszteltetés, hogy csatlakozik ezen az estén!
Köszönöm!
És kiket látok még?
Csak nem John, Annabel és Georgie Bankset?
Ismer minket?
Ez csak természetes! Mindenki ismeri a Banks gyerekeket.
Évek óta figyeljük tetteiteket a gyerekszobában.
Olyan jó végre megismerni benneteket!
Gyorsan! Vegyetek mogyorót és vattacukrot, és gyerünk befelé!
Szabad, Mary Poppins?
Engedélyezem.
Gyerünk! Szerezzünk vattacukrot!
De ne menjetek a porcelán széléhez!
Jöjj hát! Hajnalig tart a show! Ritmusunk robbanó!
Tomboló, harsogó, hangulatfokozó.
Annyit mondunk:
Bomba jó!
Jaj! Elnézésüket kérem!
Bakok és kancák! Seték és suták! Üdv, hol láthatják a műsorok műsorát!
Az én megtiszteltetésem, hogy bemutathatom az est díszvendégét...
az első...
és páratlan...
Mary Poppinst!
Nocsak, köszönöm, nagyon köszönöm! Milyen kedvesek!
- Jöjjön! - Jaj, nem!
- Jöjjön csak fel! - Menjen fel!
Bolondos Jack.
- Köszönöm! - Énekeljen nekünk, Mary Poppins!
- Ugyan, azt nem! - Ne kéresse magát!
Évek óta nem volt részem énekben.
Énekeljen, Mary Poppins!
- Kérjük! - Énekeljen nekünk!
Nem lennék rá képes.
Desz dúrban lesz.
Volt egy bácsikám, remek ember,
Nagyon lelkes olvasó.
Még most is hallom, pont, mint hajdanán.
Mennyit mesélt rég a drága, mikor hagyta még a bor,
Tőle veszem most e témát, el is mondom íziben hát.
Így szólt ő:
Ügyelj, hogy jól ítélj. Becsaphat a szem, hogy mi mit ér.
Hogy mit rejt egy könyv, nem mondja el sosem egy színes, szép fedél.
Egy-egy új fejezet megmutatja, hősünk hogy halad?
Ha jól figyelsz, az bátorságra vall.
Másnak mutat a kép, hisz a szemed, az néha csal.
Tudna példával szolgálni, Mary Poppins?
Természetesen!
Nellie Rubina csak fából volt, de szíve mégse volt halott.
Bár törzsén ezer görcs a folt, Lent friss tavaszra várt.
Látta mindezt Mister Hickley, szíve rögtön lángra gyúlt.
Kérge őt nem zárta el
Ma ága száz rügyet nevel.
Én mondom: Ügyelj, hogy jól ítélj. Becsaphat a szem, hogy mi mit ér.
Hogy mit rejt egy könyv, nem mondja el sosem egy színes, szép fedél.
Nézz a látszat mögé hát,
A lelked lát a fátylon át.
Ha jól figyelsz, az bátorságra vall.
Másnak mutat a kép, hisz a szemed, az néha csal.
Jöhet most a "Vagyonos Vígözvegy"?
Ó, mindenképp!
Mindig szerettem azt a számot!
Akkor halljuk!
Élt egy gazdag, özvegy nő. Hogy pénzes, honnan sejtenéd?
Teste szinte pőre volt,
Csöppnyi ruha, falevél.
A támadások hadát ezzel jól kivédte ő.
Nem látszott rajta így a pénz,
Hogy mégis így volt meglepő.
Hát te ügyelj, hogy jól ítélj. Becsaphat a szem, hogy mi mit ér.
Hogy mit rejt egy könyv, nem mondja el sosem egy színes, szép fedél.
Ha jól figyelsz, az bátorságra vall.
Másnak mutat a kép, hisz a szemed, az néha csal.
Most énekelne esetleg a "Piszkos Gézengúzról"?
Az nem hosszú egy picurit?
Előbb elkezdi, előbb is fejezi be.
Volt egyszer egy vár, Ma is áll még tán,
De ura folyton szomorú, gyötri őt a bú.
Lába sose vitte iskolába - sose járt.
Csupa tőr, na meg őr, Lelkes szolgák egész sora
Nagyon jól vigyázott rá. Naná.
Sosem lett kenyere a szó, sem a matek. Csak szállt az idő.
Lordok hada zsongott, feje mégis kongott, mint a kő.
Így a nép királynéja végül szól, és proklamálja,
Jöjjön váramba, ki eszes, És persze nemes.
Mert a táncrendem, az feszes, És az uram agya üres.
Aki számol és ír, Bármit érteni bír,
Jött mind sorra első szóra Bölccsé tenni az urát.
Na de célhoz nem értek, ezért fejük hullott ám,
Itt az ész szava mit sem hatott, elbújt a király.
S a feleség -
Ez nem vég. Miért? Merthogy megjelent ott gézengúz,
Az inge csupa folt.
Így szólt: ha engem keres, rögtön meg is ragadom a szót.
Itt a nő így sikolt: Meg fog lopni. Nem lehet. Ezen ő nevetett,
Szavában ott a bölcselet: Legyél mindig önmagad,
A sorsod ennyit kíván csak. Ez a tudás kincset ér.
Ne mutass más képet, mi vagy.
Ettől végre feléledt a pipogya király, Örök jó barátok lettek
Happy endhez így dukál.
Hiszen elrejti a külső ott benn, mi forr, mi rezeg,
Belül minden szebb lehet.
Hacsak nem épp Doktor Jekyll lelkét kémleled...
Rémület!
Ez a tanulság, nem más: ne csak szemlélj, hanem láss.
Mert a lényeg szemnek láthatatlan, belül leld meg hát.
- Éljen! - Mesés!
Látod, ügyelj, hogy jól ítélj. Becsaphat a szem, hogy mi mit ér.
Hogy mit rejt egy könyv, nem mondja el sosem egy színes, szép fedél.
Végre tanultunk arról itt,
Hogy olvasni jó. Tegyél ma így.
És még egy strófa ének mondja el.
Halljuk a dalt!
- A szemed, az csal. - A lelked, az lát.
- A szemed, az csal. - Ez nagy tanulság.
A szemed, az csal, Ezért jobb, ha a szíved lát.
Fantasztikus!
Gillie!
Hova tűnt Georgie?
Fogalmam sincs.
Fogd!
Mit művelnek?
Nocsak, nocsak, csak nem a porcelántörő gyerkőc az?
Vártuk a pillanatot, hogy ti, Banks gyerekek
ellátogassatok hozzánk, így mi is meglátogathatjuk a gyerekszobátokat.
De azok a mi dolgaink!
Többé már nem.
Adják vissza Gillie-t!
Ő az enyém! Anyu adta nekem!
Hékás! Hagyják békén az öcsénket!
Ideje mennünk, fiúk!
Segíts, Annabel!
Georgie!
Megyünk érted, Georgie!
John!
Engedjenek el! Haza akarok menni!
Hová? Elveszítettétek az otthonotokat!
Shamus!
Clyde!
Mi lennék, így biza!
Mentsük ki az öcséteket!
Lassan közeledünk!
Pakold meg jobban!
Rajta vagyok, uram!
Gyorsan, te puffancs!
Mindjárt beérjük őket! Készüljetek az ugrásra!
Kész? Akkor most!
Szép munka, gyerkőcök!
Adjatok bele apait-anyait!
Szabaduljatok meg tőlük!
- De uram! - Nem hallottátok?
Megvagy, Georgie?
Nézd, Annabel!
- Vigyázz Georgie-ra! - Rendben.
Csak óvatosan!
Mit művelsz?
Ó, ne!
A PORCELÁN SZÉLE
Ez a porcelán pereme!
Minden rendben, Georgie!
Istenkém!
Semmi baj!
Ha mondhatom így, szép kis rémálmod volt.
Jól mondta, Mary Poppins! Ügyeljünk, hogy jól ítéljünk!
Azt hittük, rendesek, de alávalóak voltak!
Te meg miről beszélsz?
El akarták szedni tőlem Gillie-t!
De Gillie itt van, és alszik, ahogy neked is kéne.
Valóságos volt! Mindenünket ellopták,
és a farkas azt mondta, sosem láthatjuk többé az otthonunkat.
Ne butáskodj!
Nekem is hasonló rémálmom volt.
Nekem is. Borzasztóan valódinak tűnt.
Nem akarom elveszíteni az otthonunkat.
Már érted, Georgie? Ezért kellett nekünk anya porcelánja.
El akartuk adni, hogy megmentsük a házat.
Hiányzik anyu.
Figyeljetek rám, ti hárman! Túl sokat aggódtok.
Ugyanis nem veszíthetitek el, mi sosem veszett el.
Ezt nem értem.
Nos...
Van úgy, hogy az éj sötét és mély,
Vád és keresés, rideg ébredés.
Talán van egy hely, hol béke vár
Csodás menedék, bűvös volt-nincs táj.
Mennyi képzelt tárgy, mézédes dal,
Titkos csínytevés, harsanó kacaj.
Az elnyűtt, öreg zsák, mit hurcoltál
Sok emléktöredék bűvös volt-nincs táj.
Macik és babák, elhangzott mesék...
Mind rád figyel és óv, ha kell, ahogy Kate.
Ne légy bánatos, nem sújtja feledés.
Lelked mélyén mindig lesz egy hely, hol él.
Sok régi, kedves tárgy csak elbújt tán.
Egy csodás helyet lelt: nyílt egy múltbazár.
Kacsint, ahogy néz a cinkos Hold.
Zölden rezgő lomb,
Lágyan ringó árny,
Bennük sejlik fel: bűvös volt-nincs
táj.
És most alvás!
Majd reggel, frissen és vidáman...
elvisszük a porcelánt a kuzinomhoz. Ő majd helyrehozza.
Új nap, új remény.
Az álmok mezején majd ott vár rád,
Kit látni vágynál... ott él.
Kell egy menedék,
mert rémít most az éj.
Választ lelhet minden kérdés még, ne félj.
Ha rá emlékezel, ne búcsúzz el.
Óv és vezet téged, örök fénylő jel.
Nem felejted őt, így nem tűnt el.
Fentről most is néz,
téged mindig lát.
Van egy hely, hol vár bűvös volt-nincs
táj.
Nézd, John!
Ez Mary Poppins kendője.
Hát nem álom volt.
Elmondjuk neki?
Jobb, ha nem tesszük.
Úgy sejtem, már tudja.
Átkozott rozmárok, megint korán!
Miért nem tudják rendesen csinálni azok a bakfis Big Ben bolondok?
Hahó, szép hölgyem!
Hahó!
Jó reggelt!
Nagyon sajnálom, kisasszony.
Nincs semmi. Nem kell aggódni.
- Hadd nyújtsak segítő kezet! - Köszönöm.
Jó reggelt, Jane!
Látom, Jackkel egymásba botlottak.
A gyerekekkel a városba megyünk, hogy megjavíttassunk valamit.
Velünk tartanál?
Hív a munka, attól tartok. Felvonulást szerveztünk mára.
Tényleg. Adnod kéne Jacknek egy olyan szórólapot.
Ugye, ön Banks kisasszony?
Igen.
Már biztosan nem emlékszik rám.
Mindig integettem önöknek annál az ablaknál.
Valóban!
Jack!
Már hogy ne emlékeznék!
Kérem, hívjon Jane-nek!
Persze, akkor még fiatalabb voltam.
Valóban...
de a mosolya mit se változott.
A felvonulás délután lesz, ha ráérne.
LAPU, igaz?
Elismerésem, Jane Banks.
A lámpagyújtogatók tisztában van azzal, mennyit tesznek a munkásokért.
Próbáljuk a legtöbbet megtenni.
Ha szüksége lenne egy létraállításra
vagy lámpagyújtásra, vegye elintézettnek!
Köszönöm, Jack.
Fényesítjük a kulcslyukat?
Csak nézze meg ezt!
A jóképű Lámpagyújtogatóval beszélget Jane kisasszony.
Fellobbant az a bizonyos láng, nem igaz?
Ó, Ellen!
Semmi nem fog kisülni belőle.
Szerinte az a hajó már elment.
Én meg, hogy mindig van új hajó a tengerben.
Az ébresztőm nem csengett.
Hadd segítsek, kedveském!
El fogok késni.
Már csak ez hiányzott!
De még nincs késő, igaz?
Csak tessék!
Huss innen!
- Szép reggelt, Michael! - Reggelt, elnézést, de sietek!
- Figyelj az orrod elé, Michael! - Nagyon röstellem!
Semmi baj.
A 19-es számú házat keresem.
Két házzal odébb találja.
Ezer köszönet.
Aktatáska, Michael!
A kiskésit! A fejét is az asztalon hagyná, ha nem lenne a nyakán.
Átveszem azt az aktatáskát, Ellen.
Úgyis arra megyünk a gyerekekkel.
Akkor ugorjanak be vele a bankba!
Mivel végeztem, elvihetem magukat.
Csodálatos!
Gyerünk, mindenki a fedélzetre!
A bicajra?
De öten vagyunk, nem fogunk elférni.
Ha csak a súlyt nézzük, ami a kerékre nehezedik.
Mennyi a súlya, Mary Poppins?
Azzal ne törődj! Az egyensúly a lényege.
Annabel ide jön.
Majd John.
Egyenesen üljetek! Nem vagytok liszteszsákok.
Georgie kerül előre.
Végül Mary Poppins.
- Fogtam. - A kiskésit!
Kész vagyunk, mindenki.
Tüzelésre felkészülni, Binnacle úr!
Tüzelésre felkészültem, uram.
- Mindenki felkészült? - Felkészültünk!
Biztos, hogy ez biztos?
Egy cseppet sem. Felkészültünk.
Három!
Kettő!
- Kész! - Egy!
- Tűz! - Rajt!
Húzódjon le, pont ott! Köszönjük, Jack.
Leszállás, tips-taps!
Köszönöm, Georgie.
Erre megyünk.
Ezt a sikátort még nem láttam.
Mert még nem kellett javíttatnod Royal Doulton porcelánt.
Egyenesen előre!
Meg is érkeztünk.
TOPOTREPOLOVSZKIJ JAVÍTÁSAI JAVÍTÓMŰHELY
"Topotrepolovszkij javításai - kicsi vagy nagy - javítóműhely"
Nekem úgy tűnik, ma a kicsi jutott nekünk.
Pont ez kell most. Elvégre a porcelánnak apró javításra van szüksége.
Tehát most már ajtókopogtató is vagyok?
A csőröm esetleg nem lenne jó konzervnyitónak?
Te csitt-csett-csatt. Ne légy oly drámai!
Topsy kuzin!
Mary Poppins!
Mindenre, mi szent,
ne gyere be!
Ne légy ilyen illetlen!
Maradj távol, kérlek!
Második Szerda van ma!
Drágaságos! El is felejtettem, hogy Második Szerda van.
De mottóm szerint most vagy soha.
Áú!
Meg is van!
Kövessetek!
Hát mégis bejöttél.
Sosem hallgatsz Topsyra.
Jaj nekem!
Elkezdődött.
Most mondhatod, mit szeretnél.
Vendégeid vannak, kuzin. Üdvözölhetnéd őket az ajtónál.
És mégis hogyan? Amikor itt lenn vagyok fenn.
Akkor mi megyünk hozzád.
Megengeded, Georgie?
Nos, erre!
Vigyázzatok, hová léptek!
Minek vigyázni?
Majd Topsy megjavítja.
Másszatok a polcokra! Lépjetek a játékokra!
Rúgjátok arcon a szegény kis kínai babát!
John, Annabel, Georgie és Jack...
ő itt a kuzinom.
Csak másod, a sokszorosan távoli ágról.
Tatjána Antanázia Cositori Topotrepolovszkij.
De elég, ha Topsynak hívtok.
Furcsa az akcentusa. Honnan érkezett?
- Ez egy rendkívüli történet... - Fogalmunk sincs.
Szükséges lenne eme porcelán megjavítása.
Jaj, nem! Hisz már mondtam neked,
a hónap második szerdáján...
minden teknőcre fordul.
"Teknőcre fordul"?
Ez meg mit jelentsen?
A világom a feje tetejére fordul, mint egy teknőc a hátára.
Ilyenkor nem tudom, hol a fenn és a lenn, merre van kelet és nyugat.
Hogy hol a kobakom és a tomporom.
Szerintem mind megértettük a lényeget.
Remek. Nektek legalább gyorsan ment.
Kicsikéim, amit meg akarok javítani
a Második Szerdán, az finoman szólva is irtózatos.
Irtózatos.
Irtózatos!
Kuzin, kérlek, mindig azt mondtad, bármit képes vagy megjavítani.
Édes leányom, kérlek, mondd meg Mary Poppinsnak, ki nem figyel,
Tatjána Antanázia Cositori Topotrepolovszkij bármikor máskor...
megjavítja neki.
Hozzál bármit, megjavítom keddnek napján.
Ragacsfű vagy egy tű, mindjárt kész.
Legyen úgy, eljön a szombat, újra itt állsz,
Összeillesztve átadom majd én.
Legyen kedd vagy akár péntek, ide érdemes betérned.
A második hét viszont nagyon más.
Mert eljő a rettegett nap, Mikor fülem szörnyű hírt kap.
Ez a kettes varázsszerda,
Ami létem porrá zúzza, Lesben áll.
Gyorsból fék, földből ég, Ettől nyomban elfutnék. Nincsen mese,
Máris összezilál...
És bármit tégy, nem kímél, Így ellenállni mit sem ér,
Mert rád talál - itt nem segít az imád.
Mert az éj, az fény, hat, az öt, Fa, az fém, nagy, az csöpp.
Eszem vesztem, átfordít a világ. Nincs megállás, csak forgatás.
Ma nekem sorsom árkot ás. Mint teknőspáncél, elfordult az irány.
Lent van az ég,
Nagy a felfordulás. Mit tennék?
Én elviselek, hidd el, bármi mást.
Múljon el ez! Most az egész világ megveszett.
Egy Tolsztoj rövidebb, mint e varázsnap, Hát pedig ő uncsi.
Bor, az víz, Jin, az Jang, Orosz csendből német hang.
Kedden már a rosszkedvem vesz elő.
Bent, az kint, mert, az miért Hisz, amint látod, földet ért
az ég, Ha fordult teknőcnap jő.
Ó, nem hívok senkit ilyentájt, Mert idebent más a valóság,
Már feladom, hisz ver a sors. Ez az átok ma épp tetőz.
Most ne nekem nyújtsd a táladat, És elsüllyesztem magamat.
Sajnálom, hogy így kell láss, De szerdán eszem nincs.
Kéne egy kis javítás.
Kell egy másik megoldás.
- Nézze, ez nem jó... - És nem is szép.
Ehhez jól jön némi segítség.
Tíz ujjunk itt van, tettre kész.
És te is énekszóra vársz.
Most kell egy teknőctánc.
Bomlik az ész. Fejem lábam helyett alul néz.
Én azt mondom,
Hogy mára ez a jó.
- Na de miért? - Mert...
Más a világ, válassz más irányt, és máshogy látsz.
A változás, az, hidd el, fontos szó.
Csini a csuka.
Látod, mikor a világ a feje tetejére fordul...
jobb vele tartani.
Már látom!
Innen már a világ a feje aljára fordult.
Nem bánnám, ha betekinthetnék abba a nézőpontba.
- Mókásan hangzik! - Nekünk is lehet?
Legyen! Hát akkor hopp!
- Minden... - Semmi...
- Itt az... - Ott.
Fordítsunk egy jó nagyot.
- Minden teknőc legyen! - Ez remek, kedvesem.
Hogyha máshogyan látsz dolgokat,
A rossz már jó, és szebb a nap.
Nem gondoltam, hogy így lesz jó.
Nem gondolt rá, de így lesz jó.
Légy teknőccé, és fordulj át!
Ez tetszetős, és most már értem, Két oldalt rejt minden érem.
Csodás érv, ez bizony hat, És elragad.
A legszebb nap lesz szerdán.
Szerdán.
Kérem azt a porcelánt.
Már nem félek ettől a nézőponttól.
Helyes.
Elnézést, de nem tudja véletlenül, mennyit érhet a porcelán?
Mármint pénzben?
Nem sokat, attól tartok.
De ettől még ugyanolyan gyönyörű.
Édesanyánk azt mondta, felbecsülhetetlen értékű.
Biztos vagyok abban, hogy neki az is volt.
Mary Poppinsnak most az egyszer igaza van.
Nem mindegy, honnan nézzük a dolgokat.
Köszönöm, kuzin.
Gyerünk, gyermekeim! Kalapokat fel!
És ne aggódjatok anyu porcelánja miatt!
Tökéletesre javítom nektek.
Talán visszajöhetnétek, mondjuk, a következő Második Szerdán?
Hát persze. Egy-kettő!
Jó volt megismerni, Tótágas Tündér.
"Tótágas Tündér."
Ez tetszik. Fülbemászó.
És most mihez kezdünk?
Nincs ötletem.
Ahogy Topsy mondta,
talán máshonnan kéne néznünk a dolgot.
Hát nem csodálatos?
Úgy tűnik, megfordulni látszik a kuzinom sorsa.
Ez nem a leggyorsabb út a bankhoz, Mary Poppins.
Ma az.
Ott van Jane néni!
Jane néni!
- Szia! - A felvonulásra mész, Jane?
Igen. Még mind megvagytok, látom.
Senki se huppant le.
Visszajöhetnék segíteni,
amint leraktam őket a banknál.
Jaj, kérem, ne aggódjon emiatt! Tökéletesen megvagyok. Köszönöm.
Badarság. A bank csak a sarkon túl van,
és a gyerekeknek meg nekem épp elég lábunk van, hogy odasétáljunk.
Leszállni, mindenki! Kész és hopp!
Kitámasztanátok a bicajt nekem?
Egész biztos nem bánja, Jack?
Miért bánnám?
Amúgy is reméltem, hogy beugorhatok a felvonulására.
Tényleg? Ez mesés!
Utazhatnál a kosárban.
Tényleg?
Szerintem itt jobb helye lesz.
Itt gondolta?
- Igen. Fel és el. - Hol kapaszkodjak?
A kormánynál megteszi.
- Készen áll? - Persze, amennyire csak lehe...
Istenkém!
Itt óvatosan, mert kocsik haladnak át.
Sebaj! Majd észrevesznek.
Rendben, ennyi elég is volt.
Sietni, gyerekek!
Valakinek kell lennie itt a bankban, aki segíthet megmenteni a házunkat.
Szerintem apa már kérdezte itt.
De mi még nem.
Talán rávehetjük őket, hogy a mi szemszögünkből lássák.
Oda üljetek le, gyerekek!
Szép délutánt önnek!
- Szeretném látni Michael... - Ezekre kéne aláírás.
Természetesen. Elnézését kérem!
Nahát!
Ne késsünk Wilkins úrtól!
Ezt miért kellett?
Megbántod őt.
Tudod, kik ők, nem, Georgie?
Persze. Ügyvédek.
Ő a kedves fajta.
Talán rávehetnénk, hogy segítsen.
Megér egy próbát.
A mottóm: most vagy soha.
Nyomás!
Tehát miben segíthetek önnek?
Végre! Michael Bankshez érkeztem.
Igen? Itt a központ.
- Bemehetnénk? - Már várja önöket.
Tehetek értetek valamit, gyerekek?
Kaphatunk egy cukorkát?
Természetesen, kedveském.
Mind vehettek.
Árverezés alatt.
Michael Banks úr, Cseresznyefa utca 17.
Árverezés alatt.
Ebben a hónapban eddig mennyi lefoglalás volt?
Tizenkilenc, uram. És majdnem ugyanennyi
van betervezve csak a jövő hétre.
Ki gondolta, hogy a Válság ilyen jót tesz az üzletnek!
Wilkins úr, gondoltam, esetleg...
mivel Michael Banks az alkalmazottunk, talán kaphatna pár hét haladékot.
És veszítsük el az esélyt a házára?
Úgy értem...
Nem szeretek veszíteni, Frye úr.
Mintha teát kértem volna, nem, Farthing kisasszony?
De igen, uram. Azonnal, Wilkins úr.
Szolgáljátok ki magatokat!
Gyertek!
"Igazgatói iroda." Ide nem mehetünk be.
Ez itt üzlet, nem jótékonysági intézmény.
De, nos,
az elmúlt évben rengeteg nehézségen esett át a családja...
Egy perccel se kaphat több időt,
hogy visszafizesse a hitelt.
Világos voltam?
Nézzétek!
Az a farkas.
Két nap múlva Banks az utcára kerül, a ház pedig
a miénk lesz.
Ne, Georgie!
Nem lophatja el a házunkat!
Ellopni...?
Ti meg kik vagytok?
A Banks gyerekek.
Így volna?
- Gyere ide, fiacskám, szerintem te... - Menjünk, Georgie!
- Futás! - Csukja be az ajtót, Farthing kisasszony!
Bolond!
Megállítani őket!
Hát itt vagy, Michael!
A gyerekekkel elhoztuk az aktatáskádat.
Nagyon köszönöm.
- Nagyon szívesen. - És a gyerekek?
Apa! Apu!
- Segítség! - Várjatok!
Mi az? Mi történt?
Ő a farkas, aki el akarja lopni a házunk.
Ti meg mi a búbánatról beszéltek?
Attól tartok, a gyerekei betörtek az irodámba, Banks.
Hogy mi?
Épp azt néztem, hogyan lehetne kitolni a hitelét,
mikor bejöttek, és azt állították, hogy el akarom lopni a házukat.
Mert így van! Hallottuk!
- Wilkins úr segíteni akar! - Akkor miért üldözött minket?
Nem akartam, hogy futkossanak és jelenetet rendezzenek,
ezért édességet akartam adni nekik.
Annyira sajnálom, Wilkins úr!
Rendben, de ne forduljon elő többet!
Elvégre nem akarjátok, hogy apátok
elveszítse a pénztárosi állását, igaz?
Tudom, hogy kevés az idő, Banks,
de meg akarok adni minden esélyt, hogy fizessen.
Így péntek este is az irodámban leszek,
míg az utolsó kondulás el nem hallgat. Erre a szavamat adom.
Hálás vagyok, uram.
Uraim?
- De erről beszélt, apa. - Szót se többet!
- Azonnal vigye őket haza! - Igen, uram.
Erre visszatérünk, mikor hazaértem.
Menjünk, gyerekek!
Ezt elszúrtuk, igaz?
Még sosem láttam apát ilyen mérgesnek.
De az igazat mondtuk!
Az nem számít, Georgie.
Bajban vagyunk.
És még nem is tudja, hogy eltörtük anya porcelánját.
Mikor helyre akarunk hozni valamit, csak rosszabb lesz.
Merre megyünk, Mary Poppins?
Ezt miért tőlem kérditek?
Ti vezettek engem.
- Mi? - De mi...
Homályban tapogatóztok.
Nem is. Mármint ködben vagyunk...
de csak beszélgetünk.
Azt nézitek, hol voltatok, nem pedig, hogy merre tartatok.
De apa azt mondta, tüstént menjünk haza.
Nagyon pipa lesz, ha elkésünk.
Hát ezen már nem segíthetünk, nem igaz?
Eltévedtünk?
Az attól függ, hova indultatok.
- Jack! - Jack!
Szolgálatotokra!
Miért a sok komor arc?
A könnyű is nehéz a nem akarónak?
- Csak bajt okozunk. - Apa mérges ránk.
És nem találunk haza.
Eltévedtetek?
Így lenne, Mary Poppins?
Reménytelenül.
Nos, én nem vagyok szakértő,
de ha eltévedek, csak hagyom, hogy a fény vezessen.
Úgy látom, kell most egypár szó,
Mert ha feladnád, az nem jó.
Hagyd, hogy mocorogjon lábad vígan, így élj.
Válaszd az éjt társadul,
Mert itt a bánat ködbe hull.
Engedd, hogy mocorogjon lábad vígan. Jobb így.
Elbújva vastag dunyha alá
nem lel rád a napsugár.
Az este csábító, légy lángszító,
és kinyílhat az összes zár.
Lásd, az éj sok talányt hordoz,
Kiskomám, mért lóg az orrod?
Inkább mocorogjon lábad vígan, pont így.
Lángszító?
Természetesen így nevezik magukat a lámpagyújtogatók.
Ideje megvilágosodni.
Lángszítók! Lámpákat szítani, de szaporán!
Dönthetsz úgy, állsz sírdogálva,
Helyben toporogsz mindhiába,
Inkább mocorogjon lábad vígan, pont így.
Majd könnyebb lesz. Nézz csak engem.
Semmi el nem veszi kedvem.
Mindig mocorog a lábam vígan, pont így.
Ha bánatfelhő száll föléd,
Hát bátran nézz az égre fel.
Vígan ázz csak el. Még ernyő sem kell.
Minden csupa kérdőjel.
Hagyd a múltat, ne nézz hátra.
Kell, hogy égjen lelked lángja.
Hagyd a kétkedést, és lásd meg: itt egy jel.
Jöjj hát! Mocorogjon lábad vígan, éjjel!
- Hahó! - Üdv!
Köszönjük.
A szíved fél, ha nem lát fényt,
De velünk más az est, oly szép.
Az alkonyég az ajándék,
Mert mocorog a lábad vígan.
A mi munkánk, az annyi csak:
Hogy lásd a célt...
És el ne hagyd. Ez, akár a Hold, egy biztos pont,
Ha dolgozunk, itt nem lesz gond.
Ha eltérít egy rémes verem, megbénulni badarság.
Bátran lépj tovább, nincs félelem.
A hajnalod egy apró láng.
És most mihez kezdünk?
Ahogy Jack mondta,
követjük a fényt.
Nézz rám! Mocorog a lábam, úgy ám.
Miért nem mocorog a lábad, mondd hát?
Komám, mocorogjon lábad gyorsan, pont így.
Gyertek!
Csatlakozzatok a ráng és ráncra!
A micsodára?
"Ráng és ránc", ami egyenlő a tánccal. Lángszító beszéd.
Nem azt mondod, amire gondolsz, csak rímekben szónokolsz...
Megmutatom, hogy megy ez.
Angus, remélj és terélj!
Aki nem értené, ez annyit tesz: "Mesélj!"
- Nem a bent megy a láb. - Kinn az utcán járt.
- Minden lefolyik, ha bolt. - Ivott, hogyha szomjazott.
- Ez a lépcső fele - A létra vele.
- És hip-hop... - Ment dolgát.
Csak mókázgatás.
Ön is beszél lángszítóul, Mary Poppins?
Hogy tudok-e?
Miért ne tudna? Ő Mary Poppins.
- Mi is kipróbálhatjuk? - Kérjük!
Nos, akkor nézzük!
Rajta! Mesélj most mindent el!
Hiszed vagy sem, tárd fel!
- Szóval volt egy tál... - Tartogathattál...
- De eltörtük... - Darabos trükk...
- Volt egy összeilleszt bolt... - Ami szétszed, told...
- Minden fejre állt... - Szemem szirkuszt lát...
- Majd ott volt a bank... - Pici kincs tank...
- És jött ez a köd... - Tart, ami köt...
- Tovatűnt az út... - Most hol ragadunk...
- És nem is rossz így már... - Ez egy tetszés vár...
Hiszen mocorog a lábunk vígan.
Együtt veletek a kedvünk robban.
- Bennünk ég a láng... - Bent ég a láng.
És mocorog a lábunk vígan.
Jöjjön Mary Poppins!
Hát értitek!
És most haza véletek!
Mert többé már a bánat nem kell.
Bárhol rád talál a fény.
Légy hát lángszító, így kedved jó.
Egy szikra is nagy segítség.
Mert ha sötét úton haladsz, Jobb, ha mindig bátor maradsz,
Mert míg szívünk nem fél, bennünk él a fény.
- Így hát - Mocorog a lábad vígan.
- Folyton... - Mocorog a lábad vígan.
- Amíg... - Mocorog a lábad vígan.
- Nem félsz. - Várt az a bank, pici kincs tank,
Volt az az úr, Morcol, fúj és
Jött ez a köd, Tart, ami köt...
Mocorog a lábad vígan.
Hol a búbánatban voltatok?
Mondtam, hogy azonnal hozza őket haza. Betegre aggódtam magamat!
Bocsáss meg a késésért, apa! Nem Mary Poppins hibája.
Elvesztünk a ködben.
Jack és a lángszítók mutatták meg, hogy hol a "rút lúd".
Mármint az út.
Tehát badarságokkal tömte tele a gyerekek fejét.
Ennyi elég volt ebből. Befelé, de azonnal!
Ideje indulnom. Szép estét, Mary Poppins!
Önnek is, Jack!
A nappaliba, nyomás!
Gyerünk!
Ne legyen oly szigorú hozzájuk, uram!
Csupán csak gyerekek.
Az én gyerekeim. És úgy rendezem le őket, ahogy azt jónak vélem.
- Hagyjon minket magunkra! - Igen, uram.
Ön nem, Mary Poppins, jöjjön ide!
Ahogy gondolja, uram.
Miattatok majdnem elveszítettem az állásomat.
Ezt fel tudjátok fogni?
Tudjátok, milyen nehéz egy jó állást találni mostanában?
És tessék, ámokfutásba kezdtek a...
És maga, Mary Poppins, azt hittem, azért van itt, hogy a gyerekekre ügyeljen.
Nem az ő hibája, hanem az enyém.
Mindannyiunké.
Azt hittük, ha beszélünk Frye úrral...
adhat némi időt, hogy megmentsük a házat.
Segíteni akartunk.
Azt nem sikerült!
Nos,
tudom, nehéz év áll a családunk mögött,
és bár megtettem mindent, amit csak lehet,
hogy ne kelljen aggódnotok, de nem bírom egyedül.
Nagyon nehéz. Én csak...
Alig bírom összetartani a dolgokat.
Nem is emlékeztem arra, hogy itthon hagytam az aktatáskámat,
és nincs több időnk, el fogjuk veszíteni az otthonunkat,
pedig nem veszíthetem el. Nem szabad.
Nem tudom, mi tévő legye. Sajnálom, de fogalmam sincs.
Minden darabokra esik, mióta anyátok...
Hát nem veszítettünk még eleget?
Anyát nem veszítettük el.
Nem úgy.
Van egy hely a lelked mélyén, ő ott él.
Ha rá emlékezel, ne búcsúzz el.
Óv és vezet téged, örök fénylő jel.
Nem felejted őt, így nem tűnt el.
Fentről most is néz...
Érzem, mindig lát...
Van egy hely, hol vár:
Ez egy volt-nincs táj.
Ti mióta vagytok ilyen okosak?
Mary Poppins mondta tegnap este...
Remélem olyan okos leszek, mint ti, mikor felnövök.
Igazad van.
Teljes mértékben, Georgie.
Anyu nem ment el. A mosolyodban él tovább.
És a járásodban, John,
és Annabel, tekinteted, mint az övé.
Mindig velünk lesz, bárhová is menjünk.
Szeretlek titeket.
Most pedig kezet mosni a vacsorához!
Hozzájárult ahhoz, hogy meg akarják menteni a házat?
Egy szót se szóltam ezzel kapcsolatban.
Az egész tőlük ered.
Mindvégig, míg törődtem velük, ők is figyeltek rám.
Pont fordítva gondoltam.
A Banks családi vonás.
Mégis mit képzeltem?
Sokszor túlzásba viszik a képzelgést az emberek.
Ezt bizton állíthatom.
Hadd segítsék önnek, Jane!
Nagyon köszönöm.
Nem volt szerencséje?
Átnézhetjük megint, ha gondolja.
Nincs sok értelme. Már majdnem éjfél van.
Mindent megpróbáltunk, de azért nagyon köszönöm, Jack...
és a barátainak is. Hálás köszönetem.
Szóra se érdemes.
Önért bármit.
Nemsokára kinn leszünk.
A gyerekek maguk pakolták össze a maradék javaikat.
Szép munka, mindenki!
Megvan Gillie?
Igen, apu.
Nagyon jó!
Végre megszabadulok a vén konyhától.
Sosem értettem azt a sütőt.
Rendben, nos...
az utolsó perceket is kihasználtuk.
Itt az ideje, hogy elbúcsúzzunk.
Viszlát, öreg barátom!
- Köszönöm. - Nagyon köszönjük.
- Szia, Willoughby! - Lark kisasszony! Tengernagy!
Önök miért vannak ilyen későn itt?
Arra vártunk, hogy elbúcsúzhassunk.
Nem számít az idő, mi itt vagyunk.
Ha a családjával egy hely kéne, hol megszállhatnak...
Willoughbyvel szívesen vendégül látnánk önöket.
Ez nagyon kedves, Lark kisasszony. Jane felajánlotta a lakását,
Legalábbis egy időre.
Örökre, vagy amíg úgy gondoljátok.
Örülnék, ha velünk tartana, Ellen.
Jaj, miattam ne aggódjanak!
A nővéremnél egy szép kis szoba vár.
Ön nem hagy el minket, igaz, Mary Poppins?
Ne csacsiskodj!
Azt mondta, addig marad, amíg az ajtó ki nem nyílik.
Mindenesetre, ott az otthona, ahol a miénk.
Örülök annak, hogy megfogtad a sárkánnyal, Georgie.
A papírsárkány!
Elfelejtettem!
Rendben, de siess!
A tengernagy szeretne adni önöknek valamit, Banks úr.
Ez őfelsége hajója, a Jó Kilátások. Jómagam voltam a parancsnoka!
Vezesse önöket biztonságosan a kikötőbe!
Nagyon köszönjük, tengernagy.
Nagy becsben fogom tartani.
Nyolc csengetés, Binnacle úr, foglaljuk el őrhelyünket!
Igen, uram! Isten önnel, Banks úr!
- Viszlát! - Isten önnel, Binnacle!
- Megvan! - Üdv, Lark kisasszony!
Szervusz, Willoughby!
Nem hinném, hogy ez még fel tudna szállni.
Több benne a ragasztó, mint a sárkány.
Georgie...
a régi rajzaimmal tömted be a lyukakat?
Ahogy látom, remek munkát végeztél.
Nézzétek!
Látjátok?
Ezek mi vagyunk.
Azelőtt a...
- Mi az, apa? - Várjunk csak!
RÉSZVÉNYBIZONYLAT
"Részvénybizonylat"!
Ez az! Ezt kerestük mindvégig!
Igen! Megvan!
A bankba kell sietnünk.
Mennyi az idő? Valaki?
- Hét perc múlva éjfél. - Hét perc? Nincs elég időnk.
Még éjfél előtt oda kéne érnünk.
- Talán a furgonnal. - Nem, az se jó.
Még azzal se érnék oda időben.
Akkor mit tehetnénk?
Semmit. Nem forgathatjuk vissza az időt.
Miért ne tehetnénk?
Minden lehetséges.
Mindenre van mód.
Megtehetjük, Mary Poppins?
Visszaforgathatjuk az időt?
Nos, én nem látom semmi akadályát.
Ez nevetséges.
Úgy bizony, Michael. Esztelen ötlet.
Badarság!
Semmi értelme! És ha nincs értelme...
Nem lehet igaz!
Már megint miről van szó?
Azzal ne törődjön! Vigye a sárkányt a bankba
olyan sebesen, ahogy csak bírja, a többit bízza csak ránk.
- Hogy lenné... - Sipirc!
- Temérdek segítségre kellene, Jack. - Elintézve!
- Elő a lángszítókkal! - Értettem.
Segítsetek a bicajjal, gyerekek!
Átveszem most a vezetést. Döntő fontosságú a sebesség.
Tekert már ilyen kerékpáron?
De kérem! Milyen nehéz lehet egy elefánt után?
Kész és hopp!
Már csak az maradt hátra, hogy az idő kullogjon hátra.
Ez mókás!
A heti termés nagyon szép, uraim.
Köszönjük, uram.
Úgy tűnik, Banks ma már nem csatlakozik hozzánk.
Még van egy pár perce, uram.
Azt állította, az utolsó kondulásig vár.
Ezzel tisztában vagyok!
Tehát várunk is.
Tartom magam a szavamhoz.
Még időnk van még?
Már csak olyan öt perc.
Remek. Most a toronyhoz, fiúk!
Bocsánat, de nektek az út eddig tartott.
Seperc és visszatérünk.
- Mozgás! - Gyerünk, pajtik!
Létrát!
Jack!
- Létrát! - Létrát!
Ezt nézni se bírom!
Mintha még nem csináltak volna ilyent.
És most?
Van egy ötletem! Nyomás!
Most!
Ez az!
Most forgasd vissza az időt, Jack!
És hogyan? Nem érem el a mutatót!
Most komolyan.
Sietniük kell.
Kevesebb, mint egy percünk maradt.
Már késő, Jack!
Kell, hogy legyen rá mód!
Nézzétek!
És három, kettő, egy...
Miért nem kongat a Big Ben?
Tán siet az órája.
Ne legyen együgyű, az órám sosem siet.
A Big Ben elsötétedett.
Gyorsan! Újra kivilágítani, Jack!
Nézze! Ismét világít.
De az idő rossz rajta.
Meglehet, hogy leállt.
Az ott Banks.
Idejében ide fog érni.
Nem biztos. Menjenek le, és biztosítsák,
hogy kinn maradjon, míg az óra el nem üti az éjfélt.
- De, uram! - Azonnal, Frye úr!
Tartsa a zárat, Frye úr!
Hé!
Hahó! Engedjenek be, kérem!
Kérem, eresszenek be!
Van ott valaki?
Hahó!
- Jane! - Igen?
Szerintem...
reptessünk sárkányt!
Ott van! Az az ablak, amelyik világít.
Az első? Rendben.
Te rohansz, én csévélek.
Rendben, de gyorsan!
Gyerünk!
Mi lesz már?
Hahó!
Ez így nem megy. Nem fog kinézni.
- Be kell jutnunk. - Igen, menjünk!
- Engedjenek be, kérem! - Be szeretnénk menni!
- Ó, nagyon köszönjük! - Köszönjük!
Siessen, Banks úr!
Hogy mi?
Ez meg mit jelentsen?
Ez az, amit kerestünk.
Három, kettő, egy...
Tűz!
Binnacle úr...
A Big Ben végre helyesen jár.
Ez pedig...
felülre kerül.
És ez? Ez hova kerül?
- Talán ide? - Nem.
- Dehogy, ide! - Ez a darab idekerül.
Számít, hogy darabokban van?
Azért ér valamit?
Mindaddig érvényes, ameddig minden darab megvan.
Csakugyan?
Georgie, volt egy utolsó darab, a sarok...
egy csomó aláírás volt rajta. Emlékszel?
Lehet, kidobtam. Sajnálom, apu.
Semmi baj, Georgie.
Pedig van.
Attól tartok, bajban van, Banks.
Az aláírások nélkül nincs részvény,
se ház,
tehát semmije.
Hogy mi?
De tudja, hogy részvényes vagy!
Így tervezte egész idő alatt!
Vigye innen a gyerekeit, Banks! Elegem van a hazugságaikból.
Ne merje sértegetni a gyerekeimet!
Ne merészelje!
Nem hazugnak, és ezzel maga is tisztában van.
Bár előbb hallgattam volna rájuk!
Az elejétől tudtátok, igaz? Menjünk!
Vegye el a házat!
Csak nyugodtan.
Mindenem itt van, ami fontos.
Ezzel most betalált nálad, Willie.
Dawes bácsi!
Mi az ördögöt keres itt?
Egy kismadár csiripelte,
hogy át akartad verni a Banks családot,
a banki részvényeikkel kapcsolatban.
Így volt. Mindent hallottunk.
Én azt is hallottam,
hogy egész Londonnak azt mesélted be, hogy tökkelütött vagyok.
Az egyetlen bolond tettem az volt, hogy rád bíztam ezt a bankot!
Nem beszélhet komolyan! Majdnem megdupláztam a profitot.
Az ügyfelek zsebéből kihalászva.
A belénk vetett bizalmukból épült a bank.
És te kipréselted minden jóindulatukat.
Nos, Willie...
visszajöttem, te pedig távozol.
Kivezetnék az unokaöcsémet, uraim?
Igen, Dawes úr!
Ne érjen hozzám!
Nem alkalmas a bank vezetésére!
Majd meglátjuk!
Bár kezdek kiöregedni,
de benne van még a bugi a lábamban.
Lásd, éltünk mindig tovább pörög.
Tudjuk, vége lesz egy nap.
Ám míg szíved ver, te sose add fel.
És mutasd meg, hogy nyertes vagy.
Hogyha jól kitoltak veled,
Akkor rántsd elő az eszed.
Vond meg vállad, hiszen fő, hogy továbblépj.
Táncolj,
- Mint én. - Várt az a bank, pici kicsi tank.
Volt az az úr, Morcol, fúj.
És jött az a köd, Tart, ami köt.
- Mocorog a... - Mocorog a...
- Mocorog a lábad vígan. - Lábad vígan.
John, segítenél a lábam...
- Természetesen. - Köszönöm.
Jó viszontlátni, Dawes úr.
Köszönöm, Michael.
Apropó! A részvényei...
felejtsük el!
Tartogassa a családjának!
Elnézést, de nem értem ezt.
Elmondanék egy kis történetet.
Egyszer volt, hol nem volt...
volt egy ember, kinek falába volt...
Ez így nem lesz jó.
Volt egy kisfiú, Michael.
Michael oda akarta adni a kétpennysét a Madaras Asszonynak,
de némi győzködés után
eldöntötte, hogy az apjának adja.
Michael apja, a nagyapátok
ennek a banknak adta az a kétpennyst,
és kérte, vigyázzunk rá.
Megtettük.
És néhány nagyon ügyes befektetés után,
ha szabad így kifejeznem magam,
az a kétpennys egy csinos összeggé dagadt.
Tényleg?
Úgy bizony, Michael.
A dolog úgy áll, hogy kifizetheti belőle a hátralékát.
A ház az önöké.
Mily gyönyörű ez a nap a visszatérésre.
Nézzék a gyönyörű cseresznyefákat!
Pompás darabok.
Le kéne festenem.
Veled mi újság, Jane?
Velem?
Önre és arra a jóképű Lámpagyújtogatóra, Jackre gondolt.
Dehogy! Csak barátok vagyunk.
- Ugyan már! - De tényleg!
Hagyja őt, Ellen!
Ez meg mi?
Ma van a tavaszi vásár! Megnézhetjük?
Kérlek!
Nem látom akadályát.
Éljen!
- Gyere, apa, siess! - Feljössz az óriáskerékre velünk?
Persze, ahogy te is, Jane!
Csak, ha Ellen is velem tart.
Tessék? A halálba kergetne az a dolog.
Csak tessék, csak tessék!
Jól van, most én jövök.
- Hadd lássuk! - Összejött.
KÉRJÜK, NE LÉPJEN A FŰRE!
Szálljanak fel az óriáskerékre!
PARKŐR
- Georgie! - Georgie!
- Lassíts! - Versenyezzünk!
Nyalóka!
Nézzétek az óriáskereket!
Pónik!
Oly meseszép egy léggömb, ha felszáll.
Egy könnyed és szabad felhő.
Belül nincs gond, nincs bánat, csak játék,
Csak kívánságszikrák és friss levegő, nézd.
Dobd el, ami fáj.
Lelked békét talál.
Légy könnyű, és szállj most fel.
Kaphatunk lufit?
Már hogyne kaphatnánk. Gyerünk!
Lásd, egy gyermek hogy lát,
Legyél felhőtlen hát.
Légy könnyű, és szállj most fel.
Üdv! Szeretnénk párat a legjobb lufijai közül.
Semmi gond.
De óvatosan válasszanak, kiscsibéim!
Sokan rosszul választanak.
Az kelljen, ami a legjobban önöknek.
Melyiket szeretnéd, Georgie?
Miért nem ön kezdi, uram?
Én?
Én már kinőttem ebből.
Tán gyermekkorom óta nem tartottam lufit a kezemben.
Akkor már nem is emlékszik, milyen érzés.
Lufit tartani?
Gyereknek lenni!
Mit súg a szíved, mit mond?
Soha nem kell titkold.
Ma a józanság nem használ, nem biztos pont.
Ha a szív, ami szól, csakis úgy dönthetsz jól. Az az út kell.
Csak szállj most fel.
Apa!
Újból pompás a lét, mintha gyermek lennék.
Olyan könnyű, csak szállj most fel.
Michael!
Minden jobb lesz ma így, lábam égbe repít,
Légy hát könnyed, és szállj most fel.
Már emlékszem, Jane!
Minden igaz!
Minden lehetetlenség, amit Mary Poppinsról gondoltunk...
az egész megtörtént!
Lelkem boldog, mint rég, Ez az élet most szép.
Itt szárnyalni fenn... ez egy mámoros kép.
Ez egy szédült világ, Hiszem, vannak csodák.
Legyél könnyű, és szállj most fel!
Apa!
A saját lufidat kell választanod.
Melyik lufit fogod elvenni?
Ezt itt.
Az égbe szállok!
Ki gondol most arra, Hogy jobbra vagy balra?
Csak nézz szét, itt nincs már határ.
És ha kétséged lenne, Csak hinned kell benne.
A léggömbbel lelkünk is száll.
A múlt köddé vált, A mának kell élnünk,
Hisz egy dolog számít csak.
Az ébredés más, Ha megérted célját,
Mi legbelül szól most, az megváltást ad.
Ez illik önhöz.
Honnan tudja?
Ne hagyd elrepülni, fiam!
Nem fogom, uram!
Csak káprázat tán, Fennen szárnyalunk már.
Együtt két szív, kit szédít e táj.
London kéklő egét lentről bámultam én,
De fentről minden más.
Maga is szeretné megpróbálni, uram?
Nos, próbáljuk meg!
Rendben, kedveském.
De körültekintően válasszon!
Legyen könnyű, és szálljon most fel!
Mennyi párafoszlány, Mindet megstoppolnám
És a csillag porát...
Ellen! Ezzel még várj!
Horgonyt fel! Légy merész! Légben jársz, tengerész.
Légy hát könnyű, és szállj most fel.
Vitorlát bontok!
Útirányt kijelölni, Binnacle úr!
Máris, uram!
Nézd hát! Léggömbünk száll,
Mindez varázslat tán,
De hidd el, hogy jó itt fenn!
Együtt még szebb a táj, Vígan szárnyalunk már.
Légy hát könnyű, és szállj most fel.
Repkedj felhőpárnán, Pördülj harmatpárán
Múltad érzéked béklyózó rosszkedvhínár.
Fentről más, mit most látsz, Boldog jövőre vágysz...
Bátran nézz fel, és vígan szállj, szállj.
Csak nézz fel, az ég most vár.
De természetesen, a felnőttek elfelejtik holnapra.
Ez nem változik.
Már csak egy lufi maradt, Mary Poppins.
Szerintem ez az öné.
Igen, olybá tűnik.
Lényegében tökéletes minden szempontból.
Üdv itthon, mindenki!
Jó újra itt lenni, nem igaz?
Nagyon is jó.
Nem is reméltem, hogy ennyi örömben és kalandban lesz még részem.
Azt hittem, ez az ajtó örökre bezárult mögöttem.
Gyerünk, siessünk!
- Verseny fel a lépcsőn! - Ez nem ér, előbb indultál.
Várjatok meg engem is.
Itt az idő.
Hát elment, igaz, Michael?
Köszönjük, Mary Poppins.
Viszlát!
Nem feledem, Mary Poppins. Becsszó.
Egy régi, kedves arcot látsz,
E csoda kép megbabonáz.
Öleld át, kit szeretsz, vigyázz rá.
Nézd, oly gyönyörű - ma London
Téged vár.