"Loveline" je emisija namenjena odrasloj publici
Program sadrži sexualno explicitne izjave.
Preporučujemo maksimalnu diskreciju.
"Loveline" ....
I ponovo slušate "Loveline", broj je 1-800-LOVE-191.
Pred nama je veoma uzbudljivo veče...
Što nam ne bi ti predstavio gosta...
Ovaj... ne znam baš...
U pitanju je dasa koji je karijeru započeo u space rock bandu Hawkwind.
Pre mnogo, mnogo godina...
ali ga verovatno najbolje znate kao jedinog nepromenjenog člana tokom 35 godina rada grupe Motörhead.
Sam prizor njega kako drži svoj Rickenbacker bas
je dovoljan da mi pošalje žmarce duž kičme.
Naravno govorim o osobi koja sedi preko puta mene, ikoni muzike, Lemmiju.
Hmm... ti romantična budalo...
Čovek je prosto Isus današnjice.
Jebeni Isus Hrist.
Moj život je Motörhead.
Bez Lemmija ne bi bilo ničega, ne bi bilo Motörheada, ni Metallike, Megadeatha, Slayera .... ničega.
Ne bi bilo ništa od heavy metala kakvim ga danas znamo.
Rock 'n' roll je Lemmy. Lemmy je rock 'n' roll.
Rock 'n' roll!
Dovoljno je da čujem Motörhead pa da počnem da mašem glavom.
Lemmy je bog.
Kad bi atomska bomba zveknula ovu planetu
preživeli bi jedino Lemmy i bubašvabe.
Prevod i obrada: Stone Dead Mercyless
Slušate Loveline,
Sa nama je Lemmy iz Motörheada, pozdravlja vas Mike Catherwood.
Prošle godine objavili ste "Motörizer", 24. album u karijeri grupe
Impresivno!
Šta da ti kažem, i ja sam impresioniran.
Pre 35 godina, kad si osnovao band, da li ti je ikad palo na pamet da ćete objaviti 25 albuma?
Ne razmišljaš tako daleko, možda dve godine unapred...
Samo hoćeš da sviraš... sa par ortaka, ništa više.
- I onda počne da traje... i traje - I traje...
Jel` istina da si kresnuo više od 2000 riba?
Ma jok, to su izmislile novine... rekao sam 1000.
Pa i to nije loše...
Pa ne baš... Nikad nisam bio u braku, znaš imam i 63 godine.
Izračunaj, i nije previše kad podeliš sa brojem godina.
Svidja mi se kako razmišlja.
Idemo na telefon. Jason nas zove iz Kanade.
Lemmy, čast mi je da razgovaram sa tobom, istinskom legendom.
Hvala...
Imam dva kratka pitanja za tebe...
Suštinski... hteo bih da znam šta na tebe utiče od današnje muzike, a
moje drugo pitanje je: "Gde najviše voliš da nastupaš?"
Pošteno da ti kažem, mesto mi i nije previše važno dokle god publika urla.
Mislim da je super što i dalje cepaš, samo napred, nastavi!
Da znaš da `oću. Imaj u vidu i da ne znam da radim bilo šta drugo.
A drugo pitanje je bilo... koji su tvoji muzicki...?
Uticaji, da...
Ovo ga izludjuje...
U mojim godinama, uticaji su ti isti kao i kada si imao 20 godina.
Prve stvari koje te obore sa nogu kad ih čuješ, se prosto zalepe.
Nikad nećeš čuti muziku bolju od te.
Tako da su to Little Richard, The Beatles, Elvis, znaš...
Sve te stare dobre stvari...
Lemmy, gde si bio, u doba kad si sve to čuo?
Prvo sam video Beatlese, nisu još ni ploču objavili...
- Gledao si ih? - Da, u Liverpoolu.
- Kako li je to bilo? - Bilo je... bilo je magično...
Jesi li pomislio: "Bože dragi ovo će da bude najbolji band svih vremena"
Da, na neki način i jesam.
Da jer smo dovodili te neke devojke...
U to doba živeo sam u tom odmaralištu u severnom Velsu,
i tu su dolazile devojke iz Liverpoola.
Svake godine nastupao je neki pevač Billy Fury, za kojim su ludele.
i jedne godine sve se promenilo...
Krenula je cela ta Beatles priča, znaš...
Tako da smo stopirali do Liverpoola da vidimo kakvi su... i da znaš bili su savršeni....
Znaš, svi misle da su Stonesi, kao, bili neki čvrsti momci, a da su Beatlesi pičkice,
a zapravo je bilo potpuno suprotno.
Beatles su bili iz Liverpoola, a Stonesi iz londonskih predgradja, znaš...
Oni su kao išli u školu za umetnike, tako da uopšte nije bilo tako.
A i zna se, Beatles su najbolji band na svetu.
- Imate li "The Beatles in Mono"? - Ne.
Znao sam da ćeš to da mi kažeš.
- Evo, izvol`te. - Otkud sad to? Gde si ih našao?
Vlasnica vam je poslala svoj primerak.
- Za mene, da.
49.67$, ne primamo American Express.
- Jel` primate Visu? - Da.
Gde je fina dama koja mi je ustupila svoju kopiju?
Evo je dolazi...
- Hvala vam lepo. - Morala sam da vam ih dam u ime rock 'n' rolla.
- I odlicno zvuče.
- Tako su zvučali u originalu i tako treba da zvuče. - Da tako je.
"Sgt. Pepper" zvuči posebno dobro. Sigurno ce vam se dopasti.
Hvala vam, hvala lepo.
Sunset Strip je ispratio gomilu različitih muzičkih pravaca, žanrova...
... suštinski raznih verzija iste stvari.
Bilo je puno raznih pokreta u muzici.
Pre svega Motörhead je jedan od onih bendova na koji trendovi nemaju nikakav uticaj.
Bez obzira na to šta se dešava u zajednici, rok kulturi
Motörhead jednostavno ima... ima kraljevski status.
Kad se on doselio u LA i postao deo scene... unapred je prihvaćen.
Bilo je to kao da ga je tron čekao i on je jednostavno stupio na presto.
Na snimanju serije "CALIFORNICATION"
Lem, hoću da te upoznam sa nekim.
Hank Moody, pisac.
Jasno on nije iz LA-a ali interesantno je videti koliko je Lemmy postao nezaobilazan, posebno u Hollywoodu.
Postao je jedan od simbola Los Angelesa.
Ne znam šta da vam kažem, nekako se uklapa u LA. LA je tako nekako sjeban, znate...
Ali u stvari, ne prilagodjava se on Hollywoodu, pre će biti da se Hollywood prilagodjava njemu.
I sad to treba da uradimo samo još jedno 147 puta.
Gomila ljudi pljuje po LA-u.
Posebno oni sa severa, iz San Franciska.
Zovu ga zemlja LA-krdija.
Nazivaju ga gradom pretencioznih i sl. Ali postoji pravi put u ovaj grad, i on ima neku svoju istoriju.
Iskreno... mislim da LA zapravo ima mnogo više muda od mnogih drugih velikih gradova.
Meni Lemmy jednostavno izgleda kao rocker iz LA-a. Nešto u vezi njega mi ostavlja taj utisak.
Jednim delom izgleda kao motorciklista, drugim kao muzičar ili...
znate... kao dasa koji radi u auto perionici.
Ima taj... taj starinski LA-ovski izgled.
On taj izgled ne menja, a.. . ne bih rekao ni da ga je svesno stvarao.
Znate, to vam i jeste dobra stvar sa LA-om, ljudi ne pokušavaju da budu ono što nisu.
Kao mali bavio sam se plesom.
Na neki način sam i došao u Kaliforniju zbog toga.
Kad sam stigao taj neki momak mi je predložio da uzmem časove glume.
Par dana kasnije našao sam se u pozorišnoj trupi, a da o tome svemu pojma nisam imao.
Ukapirao sam da pravim neke pare i tako ostao u tome.
Debitovao si u filmu Monster`s Ball.
Da, od Monster`s Balla sam zaradio 500.000$
- Samo od toga? - Ma to je bio samo avans...
Kad se film pojavio, pokazalo se da je uspešan...
i zaradio je nekih, nemam pojma...
34 - 35. miliona. Od toga sam ja uzeo nekih 3.000.000.
Jednog dana sedim ti ja tako kod kuće i...
... udje moja sestra i kaže: "Stigao ti je neki ček"...
Otvorim... kad ono piše 2 miliona dolara.
A ja bih bio zadovoljan i gajbom piva.
To je dosta gajbica piva.
Kad je Metallica je snimila četiri naše stvari
i ja sam dobio ček na nekih... 100 somića... znaš...
To mi je bilo prvi put
- penjem se uzlaznom lestvicom. - Nije loše...
Tako su počeli i Buddy Holly. i Little Richard.
Little Richard je imao andjeoski glas.
Najbolji vokal u celom rock 'n' rollu.
Radio sam sa njim jednom neku TV emisiju...
.... izašao je iz nekog starog Cadillaca
i dovoljno je bilo da ga vidiš u tom odelu i...
Upoznao je mog sina, koji je u to vreme imao negde 3 ili 4 god.
I kaže mu Little Richard: "De si mali?"
A ja kažem sinu...
Ej Vili, ok je da popričaš sa čikom ali nipošto mu ne sedaj u krilo.
Lemmy je kao jebeni radioaktivni cowboy.
Johnny Cash hard rocka.
Bajker!
Šminker iz drugog svetskog rata.
Black Bart sreće Mad Maxa.
Kapetan kuka.
Pomalo kauboj, pomalo metalac, pomalo rocker...
Vrlo je jasno da se savršeno uklopa u moj profil idealnog frajera.
Lemijev izgled je pomalo oslonjen na 50-te,
nadogradjen sranjem koje je pokupio uz put.
bajkerima, punkom, svim i svačim...
Mada... tu je on vec dugo,
možda su pankeri pokupili te fore od njega.
Opisati Lemmijev stil i nije tako lako, jer... znate
od jednog do drugog para čizama, promene su značajne.
Ima veoma izgradjen i dobar ukus.
Ponekad čak donese i skice, onoga što želi.
Ako bih baš morao da nekako nazovem te čizme
verovatno bih rekao da su u pitanju kaubojske jack cizme,
jer on voli čizme sa odsečenim krajem, koje gotovo da izgledaju vojnički.
Gotovo konjičke čizme, sa ovaj... znate već... Motörhead šmekom, naravno...
Sredinom 90-ih imali smo probe na tom nekom mestu dole u dolini
i Motörhead je tu vežbao za turneju.
Svakog dana smo mogli da u holu vidimo Lemmija kako igra neku video igricu,
bilo je leto i zaista veoma toplo
I Lemmy nije skidao taj šorts, i pošteno da vam kažem
grozno...
brate... gotovo kao tange.
Otvoriš vrata prostorije i prvo što ugledaš je Lemmy
nagnut nad tu mašinu, suštinski njegovu bulju nad mašinom, pravo tebi u facu.
Grozna scena...
Mislim... svi smo nosili šorceve, ali ono kao.... naši su bili boarderski.
Konačno... skupio sam hrabrost da mu pridjem.
Igrao je igricu, pozdravimo se i ja mu kažem:
"Svi smo se pitali"..., a on kaže: "Šta?"
"Koja je priča sa tim šortsem?"
I... ozbiljno vam kažem tu sam počeo da se pitam: "Šta će sad da bude, `oće li da me klepi?"
A on će: "Reci bre, na šta misliš?"
"Mislim stvarno je kratak, po ceo dan ti se vidi bulja, malo je bezveze."
A on će: "Pa šta, toplo je napolju, ovo je šorts."
Onda se vratio korak unazad, odmerio me i rekao: "To što ti nosiš nije šorts, to su pantalone."
"Ovo je šorts i baš sam cool."
I počne okolo da se ovako šepuri, kao... kao da je 100% u pravu.
Šta god da neko misli, koga god da je briga, nema blage veze.
Jednostavno on je "Lemmy", jebi ga, ili ga prihvatiš ili ne. Prosto ga zabole...
Prosto nema reči koje to opisuju, naprosto on je Lemmy!
Reč "Lemmy" bi zapravo trebala da bude glagol.
Niko još nije uspeo da ga ubedi da nešto radi, a da njemu to nije prirodno i udobno.
A to je vrlo retko, valjda zato i reagujemo s poštovanjem.
Zato što... i sami želimo da budemo takvi.
Rekla bih da je odmetnik, više ih i nema previše.
Svi se prilagodjavaju, znate...
"Bolje uz njih, nego protiv njih"
kako bi došli do onog što im je potrebno.
A ja... prosto ne vidim Lemmija kao takvog tipa.
Rekla bih da Lemmy stvari obavlja onako kako on misli da treba da se rade da bi cilj bio ostvaren.
A to... to je privlačno, zato što se ljudi jednostavno tako više ne ponašaju.
Jedna od stvari kojih se sećam u vezi Lemmija, a koja nema nikakve veze sa muzikom je da je bio, a
verovatno je još uvek, opsednut automatima za kocku.
Secam se Dingwallsa.... malog, veoma popularnog kluba kraj kanala u Londonu.
Verovatno je to i bio prvi put da sam ga video, ušetao je u Dingwalls.
Odmah kraj vrata bila je slot mašina
i bez izuzetka on bi uvek bio tu. Ponekad po celu noć.
Ne znam da li je ikada išta dobio, ali bože gospode... bio je u stanju da satima igra.
Nikada nisam video da neko toliko voli te sprave.
Trebalo bi da patentira Motörhead slot mašinu.
I kad dobijete tri Lemmija dobili ste jack pot.
Kad je u pitanju r`n`r potrebno nam je da u nešto verujemo.
Integritet je u osnovi svega.
Ako pričamo o muzici, odete da gledate band
i ako znate da sve dolazi iz srca
još više vas dotakne, jer je u pitanju neka veza koja se uspostavi medju ljudima.
A, ako odete i samo vidite robote koji se bacakaju po sceni
bolje je da se vratite kuci da igrate igricu ili da radite nešto slično.
Ali, kad neko... kad neko svira r`n`r od srca
i kad živi u skladu sa onim o čemu peva
obraćate mnogo više pažnje jer... vam omogućava da se i sami osećate kao ljudsko biće.
Na neki način, omogućava vam kontakt sa...
... nekim ko ono što radi, radi iskreno i pošteno.
To je važno.
U mom sistemu vrednosti Lemmy je legenda, veća od bilo kog rock muzičara.
Ali pored toga, ponovo je on, više od bilo kojeg rock muzičara,
najzajebaniji lik na svetu.
Znate šta bi stvarno bilo extra? Kad bih mogao da dodjem do jednog od papira sa tekstovima.
Kad dodje do instrumentala idu dva takta jedan za drugim.
Hajde da za trenutak proverimo nivoe, da budemo sigurni da i Lemmy može samog sebe da čuje.
Bilo je jedno mesto kod duple strofe...
Da, ide dva puta.
Jebi ga!
Na šta li je mislio taj Chuck Berry?
Sećam se nastupa u Engleskoj... radio sam sa Meat Loafom
Ceo koncert je kasnio zato što je Chuck mislio da nije plaćen,
da nije plaćeno njegovom agentu i nije hteo da nastavi dok ne vidi kintu.
Da li uopšte možeš da zamisliš koliko su ga puta zajebali?
50-ih jednostavno nije bilo pravila... nikakvih!
Baja izvadi pištolj, kaže ti da neće da plati i šta ćeš?
Čak i 60-ih, kasnih 60-ih Hendrix se par puta ispalio.
Mislim, nije video ni kinte.
Sećam se jedanput stojim ti ja ispred aerodroma u LA
i pridje mi neki mali crnja i kaže:
"Hej, pročitao sam da je...
da je jedina osoba koju bi ti voleo da upoznaš Little Richard."
A ja to i jesam rekao, rekao sam da me za sve ostale živo zabole... jedino Little Richard.
- Kažem mu: "Little Richard?" - A on će: "Da, Little Richard je moj tata."
- Rekoh: "Ne zajebavaj ... stvarno?" - Pa jeste stvarno, dodji...
A ispred stoji parkirana limuzina.
On kucne...
I, ono kao, bzz...z, staklo se spusti, kad jebo te unutra stvarno sedi Little Richard!!!
Gospode bože!!!
I mali kaže: "Ej tata... ovaj lik... on je muzičar"
- Little Richard će: "Šta?" - Mali: "Ovaj lik je muzičar, znaš..."
- Little Richard:"O"? i bzz...z spusti se prednje staklo i čuješ Little Richarda kako viče: "Bog te blagoslovio"
Kako li je to bilo da budeš em crn, em gay i da uspeš u Džordžiji 50-ih?
Kako god da je bilo, neverovatan pevač!
Najbolji r`n`r pevač, svih vremena!
Ne znam ko se smatra za tvorca rock `n` rolla?
Po meni to je Little Richard, jer niko drugi nije... mislim, bio je lud...
Po meni on, Elvis i Jerry Lee Lewis. Njih trojica...
Ne može da se odredi ko je baš prvi počeo...
Rock`n`roll je počeo sa njih trojcom.
Kad upoznaš originale shvatiš da jebu kevu.
Pa naravno da su zajebani, naravno da su iskreni, to su odmetnici, jebi ga frikovi.
Čitavog života su odmetnici, kapiraš? I ne umeju da budu bilo šta drugo, izuzev odmetnika.
I tako i jeste nastala potuno drugačija muzika.
Recimo Little Richard, jebi ga, gay crnac... koji je uspeo u Džordžiji 50-ih?
Šta je on mogao da radi? Ništa izuzev da svira rock`n`roll.
- Ili to ili da postane bokser, jel` tako? - Verovatno!
Pitali su me: "Zar ti se ne dopada Prince?", tamo negde 70-ih, 80-ih.
Rekao sam: "Ne, već sam video J. Hendrixa."
Nabavljo sam drogu za Mitcha...
Nabavljao sam LSD za Hendrixa.
Bio je jako fer čovek.
Ako bih mu kupio 10 tripova zadržao bi sedam, a meni bi dao tri.
- Vrlo darežljivo. - Mada morao si da ih uzmeš odmah, na licu mesta.
- On bi uzeo svih sedam?!!! - Aha...
Vidi, kažu da Acid neće da te radi dva dana za redom,
ali provalili smo... ako udvostručiš dozu onda hoće.
Yeahh!!!
Hvala ti druže.
- Hoćeš li sad da budeš ovde za stalno? - Da, mada idem na kratko.
Kad se vratiš javi se da idemo na piće.
Baš dugo nisam bio u Rainbowu.
Nešto sam se posvadjao sa članovima jebenog Darknessa.
Da baš sam hteo da ti kažem....
Gledali smo ih, znaš i nije bio loš koncert... posle smo otišli u Rainbow.
Posedeli smo malo i pričao sam sa pevačom i on me pitao:
"Vi ste snimili onu stvar sa Lemmijem?"
Rekao sam: "Da"
"Mi, kao, imamo neku frku sa njim."
Rekoh: "Stvarno, zašto?"
"Pa ono kao, komentarisao je našu ploču i rekao da je sranje."
Rekao si da je parodija od albuma.
Pitao sam ga: "Jel` ste ga upoznali?", rekao je: "Ne".
Ne mogu da verujem, jer on je stvarno super lik.
"Verujem ti, al` ja sam u novinama izjavio da je pičketina."
Mislim stvarno je cool tip, dopao bi ti se. I onda sam mu rekao: "Odoh da se ispišam".
Uzeo sam mobilni i okrenu te: "Ej, Lem, šta se radi? Aj` svrati na piće."
I udjem ti ja kad tamo ceo Darkness.
Kad te je ugledao na vratima bilo je samo: "Do kurca, ne ne ne..."
Onda je Lemmy seo, a ja sam mu prišao i rekao: "Ćao Lemmy, šta ima?"
A on mi je rekao: "Ništa, hteo sam da gledam Darkness, al` su mi zabranili ulaz."
Jesi li upoznao Justina? On peva u Darknessu.
Pržio sam ga bar jedno pola sata, jel` da?
I ni za trunku nisam promenio mišljenje.
Rainbow Bar & Grill je najpoznatiji restoran, bar
gde se okupljaju muzičari, grupi devojke, blejači i obožavatelji.
Na neki način, istovremeno, to vam je mesto u koje idete u lov ili mesto u koje idete da umrete.
To je rockersko mesto...
... ako ste rocker doćiće te u Rainbow, a ako niste, nemojte ni da dolazite.
Tokom 90-ih, bar za mene, Lemmy je postao sinonim za Rainbow, jer...
... u koje god doba da ste svratili tamo, uvek bi ste ga zatekli kraj video igrice.
Tako da je to bukvalno postalo fora...
Kao: "Ajmo do Rainbowa na piće i da se javimo Lemmiju."
I tako, sve kroz smeh i šalu... al` on bi stvarno bio tamo.
Gomila turista, posebno leti, dolazi i pita: "Visi li ovde Lemmy? Jel` tu?"
Ako ga nema ovde, na turneji je.
Na jednom je od ta dva mesta, ako nije u Rainbowu onda je na turneji.
Dajte Lemmiju igricu, Jack i kolu, cigaretu i
bice zauvek tu.
Kad neko igra igricu na automatu, često pitaju:
"Tamo gore piše Lemmy?"
- A ja im odgovaram: "Da, to je Lemmy iz Motorheada". - "Ma ne, nije moguće...." Ne mogu da veruju.
Recimo da je popodne, a ja im pokažem Lemmija kako pijucka piće za barom.
Videla sam najrazličitije ljude... od super napucanih riba do klinaca iz studentskih udruženja i svi se lože!
Mada najača mi je fora kad počnu da plaču. To je baš slatko.
Slikaće se sa bilo kim ko poželi da se fotografišu, pričaće sa bilo kim ko želi da razgovara sa njim.
Ali prvo morate da ga pustite da završi igricu.
Kad ga vidite kako igra igricu
to vam je neka vrsta čudne heavy metal meditacije.
Još kad to pomešate sa Jackom i kolom i još po nečim, što ne bih sad da ovde otkrivamo.
Bio sam moler, otprilike tri nedelje.
Radio sam za nekog matorog gay dasu koji se prezivao Brownsword. (Prim prev. Braonmač)
Šta kažete, a? Ne zajebavam se... Gdin. jebeni Brownsword!!!
Ne može jače od toga, ni Monty Pythonovci to ne bi mogli da smisle.
Radili smo neku fancy kuću,
ja kao nešto farbao na spratu, a dole u prizemlju neki Colin. Totalno sranje.
Tokom leta radio sam na tezgama, kao i na vašaru, kad ga je bilo.
Neko vreme sam bio zaposlen i u fabrici, ali tek je to bio smor.
Odrao sam bulju, a ipak su me otpustili.
Imali smo plažu, more i konje. Stvarno super. Moje detinjstvo je bilo prilično lepo, ne mogu da se požalim.
Posle su sve to sjebali i tu podigli školu.
Već sam vam rekao da je Lemmy ovde išao u školu.
Čuo sam veliki broj glasina na tu temu.
Onda sam otišao na internet, proverio, i ispostavilo se da su tačne.
Čula sam da je Lemmy izbačen iz ove škole.
Da, ali iz kog razloga?
Navodno je na časovima svirao gitaru, ne znam da li je to istina ili ne.
Ne verujem da je on kao klinac uopšte hteo da postane rock zvezda, mislim da mu se to spontano dogodilo.
Jednostavno tako deluje, deluje kao rodjeni rocker.
Ćao Lemmy!!!
Gledao sam Vickerse kad su svirali u Manchesteru i bio sam oduševljen, tako da sam...
... pitao sam ih za posao.
Bili smo na turnejama sa The Kinks, The Who, The Hollies...
Svirali smo koncert u Blackpoolu sa The Who...
I cela sala je urlala: "Hocemo Vickerse!"
Rogeru Daltreyu se to nije svidelo.
Bili smo nevidjeno dobar band.
Mogli ste da nas poredite sa grupama kao što su
The Who, The Kinks sa Manfred Mannom.
Oni su u to vreme na severu bili popularni koliko i The Kinks na jugu.
Zaravo, stalno su bili na turneji po severu Engleske.
U Londonu su nas čak i pohapsili.
Na severu smo bili velike zvezde.
To je neka 1965-1966.
Morali smo da platimo po 200 Funti,
to vam je otprilike kao sada 4000.
Vozili smo Jaguare, imali glisere, non stop smo se skijali na vodi.
Bio je to rock`n`roll čvrstog ritma, vrlo agresivan.
On bi prišao svom pojačalu sa gitarom u ruci i naterao ga da da vrišti od mikrofonije.
Jedno je sigurno za Vickerse, bili su ambiciozni.
Uspostavili su praksu da svake godine sviraju istim redom, u krug.
Nekako mi je postalo dosadno, stvarno mi je bilo previše.
On je hteo da bude bliže izvoru stvari, Londonu.
A mi nismo.
Ono što se meni posebno dopada vezano za mitove o Lemmiju
je da je radio kao "roadie" za Jimija Hendrixa.
Što mu kod mene donosi mnogo pluseva.
I.... više je voleo da svira instrumente, nego da ih nosi.
Tako da vam je na neki način sve jasno.
On vam nekako dodje kao etalon za odgovor na pitanje: "Šta je zapravo rocker?"
Mislim... suštinski.
Jedan od onih likova koji razmišljaju: "Ako već ne mogu da budem u bandu, nosiću im opremu."
Družio se sa muzičarima dovoljno dugo da ga čuju kako svira.
I stvarno je uspeo na mukotrpan način.
Ma pali bre Greg.
Od svih rečenica koje sam čuo, on je izjavio možda jednu od najčudnijih.
I objasnio je...
Rekao je: "Sećam se vremena pre rock`n`rolla."
Uzvratio sam mu:
"E to, to je hrabro reći!" Rekoh: "Objasni mi?"
Neću ni da pokušavam da imitiram njegov glas, rekao je: "Sećam se kad su postojale samo ploče Rosemary Clooneyija."
"Tako da se sećam vremena kad nije ni bilo rock`n`rolla, postojale su samo ploče koje bi kupila tvoja mama."
Možda malo i parafraziram, a onda je nastavio:
"A onda smo čuli Elvisa i više nije bilo povratka."
"Čuli smo rock`n`roll i shvatili da smo to mi."
Kako sam dolazio do albuma 60-ih... i singlova...
Naručivao sam ih u prodavnici bele tehnike.
Poručili bi ih za mene.
Nisu imali nikakvu dozvolu da se bave time, bilo je to na prijateljskoj bazi.
Poručili bi ih i otprilike tri nedelje kasnije bi stigle.
Tako sam dobio "Wishing" Buddy Hollyija,
kao i "Learning the Game" takodje od Buddy Hollyija.
"Two Three Steps to Heaven" i "Something Else" Eddie Cochrana.
Ovi klinci kad slušaju Motorhead uopšte i ne kapiraju da
slušaju Johnny Casha, čuju Chuck Berryija, i Eddie Cochrana.
Slično je bilo i sa ranim punkerima. Ta muzika je bila od velikog uticaja i na njih.
Veoma često fanovi i ne znaju...
...da kad slušaju "Ace of Spades", u stvari čuju Eddie Cochrana.
Zato što je on uticao na Lema.
The Head Cat, su ono što smo radili kao tinejdžeri
ili ono zbog čega smo uopšte počeli da sviramo.
Sviramo stvari koje smo voleli, i ta muzika je tako jednostavna, nepretenciozna da je ljudima neodoljiva.
Head cat je nastao tako što
što je neko predložio da uradim neku obradu za album u znak sećanja na Elvisa.
A pošto znam da Lem voli Elvisa, a i J. Ramone isto
pomislio sam da bi bilo sjajno da John i Lem budu na istom snimku.
I tako... skupili smo se, snimili, John je otišao kući,
a radili smo takvom brzinom da nam je ostalo još studijskog termina.
Uradili smo to iz zabave, časkom, napamet znamo te stvari. Neko je predložio da snimimo album i tako je i bilo.
Ovaj stan je kao jebeni muzej.
Pa i jeste muzej, video sam muzeje koji imaju manje sranja od mene.
Ovo su vam neke zajebancije koje mogu da se kupe u okolini Rainbowa.
Zato što u LA-u nizašta drugo nisam ni znao.
Jer ili sam bio u Park Sunset hotelu ili sam blejao u Rainbowu.
Jednostavno smo tako radili.
Vidiš ovo, nije loše, a?
Ovo je nagrada "Metal Hammer".
Ovo je porcelanska figurica mene.
Neko je napravio i poklonio mi tokom turneje.
Ima tu interesantnih zajebancija.
Ovo je platinasti album Joan Jett.
A ovaj zlatni ovde je od Lite Ford.
Zato što sam napisao jednu stvar na tom albumu.
Ovo je sa Wacken festivala u Nemačkoj.
Ovo je moj klan, klan Fraserovih.
A ovo je moja počasna pristunica Rangersima.
Ovo je lutka sa mojim likom, mora da se čuva u originalnom pakovanju.
Ko zna, možda jednog dana bude vredela i celih 5$.
Srebrna i zlatna ploča za Ace Of Spades.
Ovo je iz Hammersmith... Odeona.
Ovo je za No Sleep 'til Hammersmith.
A ovu je uradio neki nemac, i ona je stvarno dobra, jel` da?
Još da mi nije ispala.
Lem, bre, kad ćeš da se seliš?
Za početak šanse nema da nadjem gajbu za lovu koju plaćam ovde.
Ovo je jedan od stanova sa kontrolisanom rentom.
Zakupnina ne može da bude veća od 6% vrednosti stana godišnje.
Tako da za 900$ stanujem samo blok zgrada dalje od Sunseta.
Nema šanse da nadjem nešto slično.
A i volim da ovde živim, dopada mi se.
Šta je najvrednije od svega što imaš ovde?
Moj sin. Jedini kojeg imam.
- Mislim, imam još jednog, ali ga nikad nisam video. - Nisam ni ja.
Nisi ni ti, znam.
Pronašla ga je mama pre dve godine.
Kaže da je visok oko 5 stopa i da liči na mene.
I... jebi ga, valjda je neki programer ili već nešto slično.
Tako ona kaže... znaš, ona je socijalna radnica.
Znaš on je vaspitan tako da bude potuno strejt.
Kaže da se uhvatio za glavu kad mu je saopštila da mu je majka.
Rekla mi je da posle toga nije imala srca da mu kaže ko mu je otac.
Verovatno se prepala da ne uzme kurtonski pištolj, kapiraš?
A i ne možeš baš sve da imaš, gde da staviš?
Pojma nemam... jednostavno volim stvari. Uvek sam ih voleo, stvari ostaju, znaš?
U životu ti je tako, dobijaš neke stvari, neke izgubiš, a neke ti ostanu.
I na kraju te stvari ostanu nekom jadničku koji do kraja života ne zna šta će sa njima.
Ništa nemoj da se sekiraš mali, sve te to uskoro čeka.
- Baš se radujem! - Uopšte i ne sumnjam!
Radije bih da si ti samnom nego da dobijem sve te stvari.
Znam, mada mi i dalje nije jasno zašto je tako.
Zašto voliš da smo zajedno umesto da dobiješ gomilu love?
Novac ne uzvaraća ljubav, jel` tako?
- Možeš da ga trošiš, ali ne uzvaća.
Možeš da zamisliš da uzvraća...
Paul, znam da si ćaleta uoznao sa šest godina.
- I ja sam njega tad upoznao. - Da tako smo se nas dvojca u istom trenutku upoznali.
- Istovremeno. - Čudno je kako se to sve dešava.
Čoveče, kao dva broda koja se sreću u kosmosu.
To sećanje je kao fotografija koja polako bledi.
Bledi?
Zapravo i jesam bio nekako bled u to vreme.
Samo što se nije providelo kroz mene.
Jedino se sećam tih tankih nogu u farmericama.
- To sam ja, jasno vam je. - To je bi on.
Bio sam vrlo mali tako da sam mu samo video noge.
I ništa se drugo nije desilo?
- Ja se baš nešto i ne sećam. - Bila je tu neka šljakica sa drogom.
Hteo sam da uradim neki haš ili sl.
Bio sam u kuhinji, spremao tost...
... i ušetalo je neko malo plavo dete i reklo:
"Ti si moj tata i ja sam tvoj sin...
a ono tamo mi je mama", pokazao je na Tracy,
koja se cerekala kao idiot, kao i obično.
Nije mi uopšte jasno šta je ona tamo tražila.
Koliko znam ona... ona i nije bila nešto za droge...
Otkud ona tu?
Tražila je tebe. Siguran sam.
I to zato što kad sam imao 4 godine,
išao sam u... neko, kao, obdanište
i tamo neki klinac mi je prišao i rekao:
"Ja imam tatu i mamu."
A ja sam mu odgovorio: "Ja samo imam mamu."
A on je rekao: "Ma mora da imaš i tatu, jer svi imaju i tatu i mamu."
Tako da sam otišao kući i odmah pitao:
- "Gde je moj tata?" - "Gde mi je tata, kučko jedna?"
A ona me je pogledala u stilu...
Tako se ne razgovara u ovoj kući!
I tako da mislim da je to opredelilo da nas upozna.
Nisam hteo da živim sa njegovom mamom, znate... U stvari to je bio samo neobavezan sex.
Ali volim Paula, mislim draga mi je i Tracy, sjajna je.
Mislim uradila je ogroman posao. Do te mere ga je dobro vaspitala,
da je on pametno dete i dobar, odličan, muzičar. Mislim da uopšte i nema pojma koliko je dobar.
I moja mama je poznavala Beatlese, zar ne?
Da, izlazila je sa Johnom Lennonom.
Probala je da se preko njega smuva sa Paulom McCartneyijem.
Izgubila je nevinost sa Johnom Lennonom.
Meni je mama pričala da se navodno dopadala Georgu,
i da je uvek sramežljivo gledao
dok je čekao bus na stanici.
Ali da nije bila zainteresovana za njega.
Pojma nemam, da je bila zainteresovana za Georga,
možda bi potrajalo duže nego sa Johnom.
- Nije baš dugo ostala sa Johnom... - Nije...
Često je to pominjala, prilično joj je imponovala ta epizoda.
- Ali tebi je dala ime po Paulu, ne po Johnu. - Da, baš neobično.
Mora da je mislila na Paula dok je bila sa Johnom.
Možda je i Johna zvala Paul, pa zato nije potrajalo.
"Volim te, Paul!"
Dva puta smo razmenili ribe, jel` tako?
- Da. - U Limelightu i onda u Stringfellowsu.
Jedno veče smo razmenili devojke, a
onda smo to ponovili dva meseca kasnije.
Pa znate, mnoge ribe se na to lože, da budu i sa matorim i sa sinom.
To vam je slično kao da kresnete isto veče majku i ćerku.
Da, vrlo slično.
Da li ti se ponekad čini da je prenatrpano?
Da, stalno. Šta ti misliš?
Sve bi pobacao u kantu? Zajebi brate.
- A gde ti je kanta? - Tu je ispod stola.
Nisam je video.
- Gledao sam u to. - U šta?
To je kupon za popust u piceriji Domino`s.
Jedno od mojih najdražih sećanja na tatu
je bilo kad sam imao šest godina
i tek sam bio naučio da sviram tri, četiri akorda.
Došao je da nas poseti i kad je odlazio
uzeo je neku od drugih gitara i jednostavno počeo da svira tik uz ulazna vrata.
Opalio je E dur i jammovali smo skoro 20 min. na taj jedan jedini akord.
Gledao me je pravo u lice, pravo u oči i navodio me...
U fazonu: "To je taj ritam, taj osećaj. Tako to treba da se radi."
Verovatno je to bio tek treći put da sam ga uopšte video, tako da je to bio veliki dogadjaj u mom životu.
Nešto najlepše što mi je ikada rekao, rekao je nedavno,
kad si ga ti pitao šta je navrednije u ovoj sobi...
a kad je odgovorio: "Moj sin."
Na neki način to me je oduvalo, nisam očekivao takav odgovor..
Nisam očekivao da će to da kaže i prosto to mi je bilo fantastično.
Hvala vam, ovo je moj sin Paul.
I nije tako loš za jedinca, a?
Scott, daj mu slobodno.
Super!
Uručujem vam ovaj tenk...
Zar nije zajeban?
Odredjeni broj godina proveo sam u vojsci Sjedinjenih država...
Kao pripadnik jedinica za specijalne operacije, pri regimenti rendžera.
Bio sam na službi u Iraku i Afganistanu.
Znam da je Lemmy veliki zaljubljenik u vojnu istoriju.
Rock `n` roll vezivno tkivo koje me je spojilo sa vojskom
bio je najverovatnije Motörhead.
Znate, zato sam tamo nosio Motörhead majce,
da na neki način očuvam individualnost.
Da ne glorifikujem rat, da ne pomislim kako je sve to lepo.
Ali Motörhead je dobra, dobra muzika za odlazak u rat.
Kao što je već mnogima poznato, on je istoričar prvog i drugog svetskog rata.
"1916", album za koji su po prvi put nominovani za Gremi nagradu, govorio je o prvom sv. ratu.
A i kolekcionar je ratnih... rekao bih ratnih suvenira.
Sećam se da sam sa njim gledao BBC-ijev dokumentarac u kome su
prikazivali neki bombarder, Messerschmitt ili neki sličan.
U jednom trenutku rekao je da greše.
Rekao sam: "Lem, to je dokumentarni film, trebalo bi da su dobro odradili istraživanje."
Doneo je tri knjige samo da me uveri da u to doba taj avion nije ni postojao.
Svako po nešto skuplja, jel` tako?
Bubnjar mog bivšeg benda sakuplja slonove.
Jebi ga, slonove ne možeš da držiš u stanu.
Mislim da je moja kolekcija interesantnija.
Ovo je sablja damaskija.
Vidiš li sečivo? To je čelik iz Damaska.
Ovde imamo jedan bodež iz 2. sv. rata.
Rekao bih da je veoma lep.
Samo za dekoraciju.
Ovo su masonski bodeži.
Vidi ti to!
Još jedan lep komad.
Ovo je iz Toleda. Ali ne iz Toleda u Ohiu.
Vidi ovu zajebanu stvar.
- Čija je ta? - Britanska.
Britanska, mislim da je iz 1. svetskog rata...
A ovo je nemački bajonet.
Ne bi baš voleo da ga vidim u akciji.
Uvek mi se dopadala veština izrade i dizajn.
Oni su poslednji pravi proizvodjači mačeva.
U Nemačkoj to je ozbiljan zanat.
Zanat koji je gotovo izumro.
Čak se i američki mačevi proizvode u Nemačkoj.
U gradjanskom ratu korišćeno je mnogo nemačkih mačeva.
Jasno i tokom Prvog svetskog rata.
Imam ih još dosta, imam Argentinske, Jugoslovenske, Hrvatske,
iz Slovačke.
I koliko ti je trebalo da prikupiš kolekciju koju imaš, pretpostavljam da su u pitanju godine i godine.
19 godina.
Kad sam se doselio ovde u SAD nisam imao ništa.
I sad smo tu gde smo.
- Jesam li se obukao kako treba? - Da, dobro izgledaš.
- Zdravo. - Drago mi je.
Ovo je Scott.
- Steve. - Drago mi je.
Baci malo pogled na ovu gomilu.
- MP40, G43... - Automatske puške.
Jel` ono 251/9.
- Jel` ono 227? - To je 251.
- Eno ga i Hetzer. - Koja je to šasija?
- E 38-T, češka šasija. - Češka, Škoda.
- Jel` restauriran? - Da, ali motor je potuno originalan.
To je bio najmanji nemački tenk.
Zapravo proizvodili su ga u Čehoslovačkoj.
Na bazi nacrta koje je razvila Škoda, još pre rata.
Zvali su ga Hetzer, šasija 38-T.
Bio je to ubica tenkova. Ima veliki top za za protivoklopnu municiju.
Top kalibra 75mm..
Manje - više ovo bi zaustavilo i slona.
Zakopali bi ga u zemlju.
Jedino bi ovaj deo bio vidljiv. Samo top i gornji deo tenka.
Jednostavno bi čekali da naidjete i da vas ubiju.
Ratna vremena su veoma interesantna.
Tokom rata do izražaja dolazi i najbolje i najgore u ljudima.
Tada se zapravo vidi ko su vam pravi prijatelji.
Pitajte bilo koga od ovih momaka koji su se vratili iz Iraka.
Ako neko ko gleda ovaj film pomisli da si nacista šta bi mu rekao?
Pa do sada sam se zabavljao sa 6 crnkinja, tako da sam jedan od najgorih nacista koje ste sreli.
Zamisli da odem od Nurnberga i da Führeru predstavim moje devojke.
Mislim da to ne bi baš prošlo.
Ja samo tako volim da se oblačim. I ni od koga ne tražim da i on to radi.
Navodno je ovo slobodna zemlja.
Da Izraelska armija ima najbolje uniforme
sakupljao bih njihove, ali kad nema...
Smešno je da neko uopšte i pomisli da sam nacista. Ja sam valjda najdalje od toga što uopšte može da se bude.
Vatra!
- Kako je bilo, Lemmy? - Sjajno!
Hawkwind je po meni stvarno bio ispred svog vremena.
Obožavam Hawkwind, genijalna muzika.
Na neki način oni su bili prog rock grupa
koju su i pankeri smeli da vole.
Opasna vrsta rock`n`rolla.
Bez koreografije, nebezbedan, ne klišeiziran. Jednostavno nikada niste znali šta vas čeka.
A, tako nešto mora da bude dobro, zar ne?
Mi smo space rock grupa.
Dobar deo muzike koju sviramo zasnovan je na naučnofantastičnim pričama
koje mi kao prilično hard rock bend interpretiramo uz finu plivajuću elektronsku podlogu.
Monogi su mislili da smo tamo neki hipiji.
Mora da smo im izgledali kao noćna mora,
par puta došlo mi je da zaključam vrata da ne mogu da izadju.
Bio je to psihodelično iskustvo.
Niko nije radio ništa slično.
Bubanj je svirao neki motoričan, trans ritam, uz uključen stroboskop.
Nije moglo da vas baš izludi, ali moglo je da vas baci u trans.
Na neki način to se čuje i u New Orderu.
Taj Hawkwindov zvuk koji vas vozi,
vrlo pulsirajući... perkusivni zvuci klavijatura.
U stvari... u stvari smo ih slušali i pokušavali da ih imitiramo...
njihove pesme kao što su "Temptation" i "Everything's Gone Green".
Zapravo smo hteli da skinemo Hawkwind.
- Na neki način oni su prvi predstavnici kontra-kulture. - A l t e r n a t i v a.
Oni i časopisi "It" i "Oz".
Bilo je to sjajno vreme da se odrasta, da se bude klinac.
Ali najače mi je sećanje koliko sam u prvim redovima balavio buljeći u Staciu.
Devojka koja svira grudima.
Što je izgledalo neverovatno nekom ko je imao 12-13 god.
To je bilo naše "obrazovanje".
Na neki način bili smo gomila autsajdera.
Kao porodica. Da, kao porodica.
Imali smo i dosta sledbenika. Prihvatali smo da sviramo gotovo bilo gde.
Recimo da treba da održimo koncert u Londonu, a onda to izgleda kao kongres dilera droge.
Dik Mik i Lemmy su uzimali dosta speeda i stalno su bili nadrndani.
Dik je uvek bio napet jer po nekoliko dana nije spavao.
Kombi dodje po nas i
Lemmy bude nervozan, sedne i tresne vrata.
Bili smo u SAD na turneji.
U La Nilesu, u Michigenu, na putu za Detroit.
La Niles je na potpuno drugom kraju Michigana od Detroita.
Zaustavili smo se da nešto pojedemo.
Nisam bio gladan. Ništa neobično za nekog ko je bio speedfreak.
Kupio sam novi foto aparat i tražio sam šta da slikam.
I u tom nekom napuštenom bloku zgrada su me napali.
Došao sam sebi bez kamere, bez para.
Otišao sam do restorana, ali njih nije bilo.
Mislim takve stvari se ne rade.
Jednog člana tvoje grupe nema,
a ti završiš obrok i jednostavno se odvezeš?
Ja tako ne radim.
I tako sam morao da autostopiram duž Michigena.
Došao sam u svoju sobu, komirao se na neka dva sata, odradio probu zvuka i odsvirao koncert.
Sutradan sam uhapšen na granici sa Kanadom zbog speeda.
Proveo sam dva dana u zatvoru, lisicama zakačen za neku čeličnu šipku.
I onda sam obavešten da ću biti sproveden u okružni zatvor u Essexu.
Taman kad sam pomislio da će da me deportuju,
neko se pojavio i rekao da je za mene plaćena kaucija.
Pomislio sam: "Bogu hvala."
Odmah sam odleteo za Toronto.
Odsviram koncert, a u 4 ujutro mi saopšte da sam otpušten.
Izvukli su me iz zatvora samo zato što moja zamena nije mogla da stigne na vreme.
Rekao bih da je sa Lemmijem bilo teško saradjivati.
Bili smo grupa u kojoj su svi koristili neku vrstu droge.
Tako da je stalno dolazilo do nesinhronizovanosti medju ljudima,
Teško je bilo pohvatati gde je ko, i na kojoj je talasnoj dužini.
Ja sam uzimao dosta psihodeličnih droga, marihuanu, pečurke, meskalin.
Tako neke, prilično smirujuće stvari.
A Lemmija su više interesovali amfetamini.
Izludjivao je celu grupu jer se nikada ne bi pojavio na vreme, recimo kad treba da stignemo na jutarnji let.
Svi bi ga čekali u holu, pitali se gde je i nervozno gledali na sat,
Neko bi se popeo gore po njega, a on bi još bio u krevetu.
Mislim da nam je generisao veliku količinu stresa.
Svima. Svi smo se ljutili.
Na kraju je i uhapšen na granici, što je uz sav stres kojem ste izloženi
kada ste na turneji, bilo kap koja je prelila čašu.
Posle toga je odlučeno, većina, grupa je odlučila da što je mnogo mnogo je.
Stigla sam na svirku i pitala: "Jebi ga, a gde je Lemmy?"
A onda su mi rekli... da je taj novi dasa, Paul Rudolph,
tu da ga zameni i da su šutnuli Lemmija. I ja ovaj...
Bila sam... očajna,
Ali ja sam tip osobe koja dosta zadržava u sebi. Tako da...
Mislim da... da sam jednostavno produžila, ali jesam bila očajna.
Zaravo bilo je to tužno, vrlo tužno...
Bio je veoma iznerviran. U stvari, svi smo bili, stvarno.
Reći ću vam po poslednji put.
Bio je to narkomanski snobizam iz 70-ih. Oni su se radili samo "prirodnim" stvarima.
A ja sam uzimao i speed i "prirodne" droge, ali nisu mi se dopadale te "prirodne".
Mrzeo nas je, u tom trenutku nas je sve mrzeo.
U nekom trenutku, mene je opisao kao dvoličnog nadobudnog seronju.
A ja sam pomislio: "Pa dobro, ako me on tako vidi."
Nastavio sam dalje, kresnuo sam tri njihove ribe.
"Slatka osveta", hvala bogu.
Mada moram da priznam kresao sam ih i ranije, pre odlaska.
Ali bilo je sjajno. Vreme provedeno sa njima nikada ne bih menjao za vreme u nekom drugom bendu.
U stvari, da me nisu otpustili i dan danas bih bio sa njima.
Ali jesmo.... i gotovo da smo mu učinili uslugu, jer vidite gde je on sada.
- Koliko dugo ste na turneji? - 19 godina.
- 19 godina? - Plus - minus godinu, dve...
- Zar vam nije dosadilo? - Ovaj...ne.
Zašto ima toliko nasilja na turnejama?
- Zašto lomite stvari? - Ma teraj se bre...
- Čemu nasilje... - Pojma nemam o kakvom nasilju pričaš...
Hoćeš nasilje? E sad ćeš da vidiš!
Hoćeš nasilje, a?
N a s i lj e!
Ne! Nemojte mene! Ne!
Hoćeš intervju?
Sad ćeš da vidiš kako je kad lema Motörhead.
Lemmy je od početka bi heavy metal.
Možda čak i pre Black Sabbatha.
Ako bi me pitali: "Za koga biste rekli da je tvorac heavy metala?"
Dvoumio bi se izmedju Lemmija i Black Sabbatha..
ali verovatno bih rekao da su to Lem i Motörhead.
Uzeli su elemente onog što je bilo poznato kao heavy metal, pomešali su ga sa punkom
i stvorili su tu ludačku, moćnu muziku.
koja definiše heavy metal kakvim ga danas znamo.
Orkan pravo u lice,
kao da vas desnicom zakuca Mike Tyson u najboljim danima.
Sećam se upališ radio, a ono samo dosadan disko
loši boys bendovi, pop muzika "The Osmonds" i sl.
A onda odete na koncert Motörheada, i vidite nešto potuno drugačije.
Nisam mogao da verujem da neko tako peva i to na snimku.
I da se to ljudima svidja.
Jedan od naslova je bio: "Najgora grupa na svetu"
Velikim slovima.
Pa oni su odlični!
Možda je to i imalo nekog smisla,
ali klinci su reagovali:
"Idem da gledam najgoru grupu na svetu. Mora da su fenomenalni."
Motörhead je bio muzika speeda.
Trojca na speedu.
Istrajnost u energiji može se pripisati speedu,
kao i njihova vitka tela.
Posle toga svi su pokušavali da budu toliko "heavy". Niko nije uspeo.
Mi, Guns 'n Roses, smo se ložili
da ćemo uspeti ako budemo makar blizu toliko "heavy" kao Motörhead.
Kad sam ja bio mlad, kasnih 70-ih, ranih 80-ih.
Bili smo vrlo u punk fazonu.
Imao sam malu policu i u njoj stare rock ploče, ploče koje sam kupio kao klinac Steve Miller, Aerosmith,
Led Zeppelin... Ploče svih tih grupa koje sam išao i da gledam.
A onda se dogodio punk. Video sam Clash i Ramonse.
Život mi se menjao, i bilo je: Napolje sa starim, napravi mesta za novo.
Onda vidiš nekog kosijanera i kažeš sebi: "Ma to je hipajder, ne mogu ja to da slušam,
znaš šta Johnny Rotten kaže i bla, bla, bla..."
A onda... onda bi neko izvadio album "Ace of Spades"
i bilo bi... stani, polako...
Da li se ovo protivi načelima punka?
Jer bilo je tu duge kose, metala,
ali kad pustiš ploču: "Čoveče, nevidjeno!"
I šta ćeš, priznaš: "To je jače od mene, obožavam Motörhead!"
Izgled, stav, muzika.
Slušanjem njihovih albuma, bilo ti je jasno da se ne uklapaju. Osećalo se!
A ako se i sam nisi uklapao, tog trenutka tresnula bi te munja i osetio bi povezanost.
"Sranje! Oni su jedni od nas, to smo mi."
Lično... mislim da je ova turneja antidot za Simona Cowella
i svo zlo i usranu muziku kojom nas zasipa.
I ako postoji neko ko bolje otelotvorljuje duh rock`n`rolla od Lemmija,
pokažete mi ga!
Dame i gospodo, glavom i bradom Lemmy!
The Damned su se raspali,
Brian Jones je otišao da radi neke druge stvari.
I razmišljali smo: "Da li uopšte možemo da budemo grupa bez Briana?"
I shvatili smo: "Treba nam neko ko stvarno zna da svira bas... Ko bi to mogao da bude?"
Pitali smo Lemmija, istog trenutka je pristao.
Iz zezanja Scabies je predložio:
`ajd sad da vas čujem da svirate SOS od ABBE!
I mislili smo da šanse nema... zajebavali smo se.
Ali Lemmy je rekao: "Važi, ja ću da pokušam."
I svirao je! Svirao je i gomilu stvari od Damneda.
A mi smo svirali jednu njegovu, samo jednu od Motörheada i, jebi ga, nagrdili smo je.
Nije baš bio zadovoljan.
Rekao je: "Kako bre jebo vas, ja znam sve te vaše usrane stvari,
a vi upropastite tu jednu jedinu moju pesmu? Stvarno ste bre pičke!"
Gospodin Lemmy lično.
- "Killed by Death". - "Metropolis".
- "Overkill". - "I don't Believe a Word".
Neko bi rekao: "Killed by Death" (Ubijen smrću)? Glupost!
Ne brate, ti si taj ko je glup!
Lemmy je izvanredan tekstopisac.
Snažni stihovi, pametni, oštri.
Već posle prvih redova ti je sve jasno...
"Nemoj ništa da mi pričaš ni reč ti ne verujem."
"Ja to volim na taj način mala, ne živi mi se zauvek."
Mislim, kako bi to uopšte moglo da se bolje kaže. To je jedna od najistančanijih izjava.
"Nešto dobiješ, ponešto i izgubiš, a meni je svejedno."
Na neki način živim u skladu sa tim.
Jebeš Keith Richardsa...
jebeš sve te likove koji su preživeli 60-te
koji se vozikaju okolo privatnim avionima.
I koji svoju reputaciju osvajača obnavljaju tako što karaju supermodele,
u najskupljim hotelima u Parizu.
A znate šta Lemmy radi?
Lemmy... verovatno cirka jack i kolu i piše novi album.
Jedan od tekstova koji je Lemmy napisao za mene je i "Mama, I'm Coming Home".
Nije mi jasno kako ja nisam znao da napišem pesmu koja tako dobro objašnjava moj odnos sa suprugom.
Mislim, na neki način je jezivo kad neko drugi napiše takve stihove, a ti ih pevaš i pomisliš:
"Čoveče, a tako sam blizu kuće".
Kad god sam na sceni i sviramo tu stvar, sav se naježim.
`ajmo još jednom.
Rekao bih da je to to.
Pazi pilule!!!
Kakve su to pilule? Vitamini?
Jedna je za dijabetes, a...
druga za krvni pritisak... valjda.
A lepo sam mu rekao: Pritisak mora da mi je u redu.
Čim se posečem ona krene da kulja ...
Nisam mogao a da ne kažem.
Sedeli smo tako, pričali, i interesovao se za moju povredu kvadricepsa.
Pokidao sam kvadriceps možda godinu dana pre toga.
Potpuno neočekivano pitao me je: "Kad ti se to desilo, da li si mislio da je kraj, da ti je karijera završena?"
Odgovorio sam: "Da proletelo mi je to kroz glavu par puta, ali sam nastavio."
Rekao mi je: "Znaš, kad su meni rekli da sam dijabetičar,da sam ozbiljno bolestan."
To je bilo baš negde u vreme kada je napisao pesmu za mene.
"Prvo sam pomislio: Gotov sam, došao je kraj",
a onda je nastavio: "Ma najbolje da prestanem da mislim o tome.
Šta uopšte mogu? Celog života sam se ovako ponašao.
Dao sam sve od sebe da postignem ovo što sam danas.
Neću da se menjam."
I ono što sam posebno zapamtio:
"Znaš svašta sam radio... droge, piće.
Na kraju krajeva previše sam star da sad pronadjem boga."
Hteo je da sa njim uradimo par pesama.
U studiju se pojavio sa flašom viskija Maker`s Mark,
i počeo sam da pijem sa njim.
I nismo previše uradili, zbog tolikog pića....
Svirao je gitaru, objašnjavao mi, pa bi opet pili, pili, pili...
i dan nakon toga... morao sam u bolnicu.
Suštinski... Lemmy me je otrovao alkoholom.
Marlboro, Jack Daniels, speed, striptizete i kocka.
To je ono što voli.
Sećam se da smo tako Zak i ja svratili do njega,
pokazivo nam je snimke Beatlesa,
Pitao je: "Hoćete li Jack Daniels?"
Zak i ja smo odgovorili: "Do jaja."
Sećam se... sećam se da je uzeo flašu J. Danielsa, otvorio je i pružio mi je.
Otpijem ja tako gutljaj, dodam je Zaku,
Zak otpije gutljaj i nagne se da je vrati Lemmiju,
a Lemmy već otvara još jednu flašu za mene i jednu za sebe.
Kao da smo svratili na pivo. Hteo je da popijemo svako po flašu.
Bilo je: " Ne, ne hvala."
Prvi put vidim čoveka u životu.
Upoznamo se, i on me ponudi crystal methom.
Stvarno zajeban lik.
Moram da priznam da nikada, baš nikada nisam video Lemmija oduzetog od pića ili od bilo čega drugog.
Nisam ga video da pada sa bine, nisam ga video da lupeta gluposti,
nisam ga video životno ugroženog.
Znate šta bi bilo strašnije:
Da ugledate potpuno treznog Lemmija kako vas napada.
Po zakonu velikih brojeva trebalo bi da odavno bude mrtav.
Mislim, svi smo opasno šikali.
Ali on je... veze nemam... jebi ga, on kao da je od čelika.
Ne bih da sve to propagiram.
Ne želim da se klinci drogiraju zbog mene.
Ne želim ni da ja budem taj koji će da ih ubedjuje u suprotno.
Neću da reklamiram način života koji je pobio veliki broj mojih prijatelja.
I evo još jednog pitanja za Lemmija:
- Lemmy? - Da.
Prilično piješ, pušiš, provodiš se, kako i dalje uspevaš?
Ne umirem! To je tajna.
To je tajna opstanka. "Ne umirem!"
Pojma nemam, imao sam sreće. Velikom broju mojih prijatelja nije uspelo.
Ali meni jeste.
Doduše nikad nisam koristio heroin.
Nikad nisam video da je bilo ko umro od nečeg drugog.
Kad sam imao tu negde oko 17 godina, rekao mi je:
"Sine hoću da mi obećaš da kad porasteš
nećeš koristiti koku. Molim te nemoj."
A, onda je nastavio:
"Slobodno uzimaj speed, mnogo je zdraviji."
Kad pogledate unazad Motörhead je bio pravi trash band.
Od početka do kraja.
Svirali su brzo, extremno, pomalo labavo.
Bilo je tu punka, metala,
svih elemenata koje smo kasnije prihvatili
razradili i
tako postali jedni od velike četvorke trash netala.
Definitivno bi moglo da se kaže da bez Motörheada ne bi bilo Metallice,
ne bi bilo Anthraxa, Megadetha, verovatno ni Slayera.
Sve i kad bi postojali ti bandovi bi ličali na Antrax.
Proslava 50-og rodjendana decembra 1995.
Kao basista je veoma veoma, veoma uticao na mene.
Zbog upotrebe distorzije,
brzine, snage i opuštenosti.
Uopšte ne znam odakle da počnem da vam objašnjavam koliko je Motörhead uticao na nas.
Mislim... to se dešavalo na toliko različitih nivoa.
Mogao bi da vam napravim čitav spisak, šta smo sve pokrali od Lemmija.
- Nivo glasnoće.
Način pevanja, oblikovanje tekstova - jednostavnost, rimovanje, šemu...
- Stav...
- Pokušavanje da budemo cool kao Lemmy. - Motivaciju, istrajnost.
Izgled.
Brada, u ranim danima sam se jako trudio.
Čoveče, redenici!!!!
Za mene Lemmy nije samo inspiracija.
On je na neki način znak da je sve u redu.
U redu je da se ide daleko, u redu je da se ovo radi.
Na neki način, šutnuo je vrata i širom ih otvorio, za bendove koji su osećali da žele više.
Ne mogu to da otpevam.
Kontra...
Pevaću odavde.
Ti uzmi gornji mikrofon, a ja ću donji.
- `de ste pederčići? - Dobrodošli gospodine!
- Lepo je videti te, brate. - I tebe.
- Ej, šta ima? - Lars.
- Lemmy, druže, kako si? - Dobro.
Šta ćemo da sviramo? Prvu ili drugu?
Ili hoćete da još jednom probamo onu treću?
- Hoćeš ti da pevaš gornji glas? - Ne, više nikad.
Zavrnu ti jaja i počneš...
Samo teoretski.
Kako hoćete da završimo "Damage Case"?
On stane, pa ja stanem...
i na kraju ti.
Kako?
Samo nemoj da se gubiš kao mi.
Da vidimo kako će da ispadne. Iz zezanja. Idemo na tri!
Zar još nije vreme da se ide kući?
Nisam ni mislio.
Možete da vidite da je ovde na sceni još jedno pojačalo.
Večeras, imamo posebno zadovoljstvo, da sa nama na binu pozovemo
jednog od naših večitih idola.
I znam zašto je Lars toliko lud za muzikom
Jel` tačno?
Pratio ga je okolo,
Mislim da se jednom prilikom čak i ispovraćao na njega, ili nešto sl.
Lars je naveći obožavatelj Motörheada na planeti.
I evo kuma heavy metala...
Pravo iz Motörheada, jedan i jedini Lemmy Kilmister!
U jednom trenutku prošlo je deset godina da nisam video Lemmija i momke.
A želeo sam da sviram sa njima. I gle čuda! Momci su bili na turneji.
I baš kao da su 80-te, a bile su to 90-te...
okrenem ga i kažem: Ćao Lem, šta radiš?
A on: "Svetog mu sranja" Takav ti je Lemmy.
Ne bih da upadam u kliše, ali stvarno smo kao porodica. Oslanjamo se jedni na druge.
Volimo se, mrzimo se i volimo da se mrzimo.
Završimo turneju, odemo kući,
i čim se ponovo vidimo oseti se ta povezanost.
Nemamo uobičajen odnos grupa - tehničari...
Ne, jednostavno smo prijatelji.
Jebi ga, ovo je sjajno.
Na kom drugom poslu bi bio plaćen da: putuješ po svetu,
upoznaješ sjajne, fantastične ljude i svake večeri gledaš Motörhead..
Barabe, bre, portugalske ...
Jedi bre tortu!
Tokom mog rada u raznim grupama primetio sam da kad se novac uključi u igru
stavovi počnu da se menjaju... jebi ga... neki počnu da se ponašaju kao zvezde.
U Motörheadu toga nema. Motörhead je tu zbog muzike, zbog obožavalaca.
Znate, i dalje postoji cilj.
Cilj da ova grupa napreduje.
Da zvuči najbolje moguće i da snima dobre albume.
Nema tu nikakve prevare.
Imao sam običaj da kažem da u celom Lemmiju nema ni jedne jedine lažne koščice.
I to zaista jeste istina.
Istu stvar mogu da kažem i za Philla, kao i za sebe.
Ne glumatamo iz godine u godinu, ne pretvaramo se.
I mislim da se to reflektuje na prostor oko nas.
Rakao bih, da je to kao neka aura koja nas okružuje.
Čuo sam od priličnog broja ljudi da im je u lošim razdobljima njihovih života naša muzika jako prijala.
Iz nekog razloga i mi se sjajno osećamo dok sviramo. što je izvanredno.
Ne znam šta je tačno to što radimo, ali kao da je u pitanju neka vrsta magije.
Kad nama prija, valjda je isto i sa obožavateljima.
Svidja mi se vibrato.
Narode, imao sam 12 godina kad sam mu tražio autogram.
12 godina... došao je u grad u kome sam rodjen sa Hawkwindom, i jedino on je izašao da daje autograme.
Da mi je neko te večeri rekao da ću sa tim čovekom četvrt veka kasnije
svirati u istoj grupi ne bih mogao da poverujem.
Drago mi je da imam priliku da ovo ispričam, jer prilično nadahnuje. Znate, sve je moguće.
Jebeni mikrofon.
U čemu je stvar?
Ne smem ni da mrdnem.
Zar ga niko nije ranije proverio?
Odradio sam par svirki i tonskih proba sa Motörheadom.
Strahovito je glasno. Nema tu previše priče. Stalno se viče.
Digni još samo malo!
Lekari koji se bave sluhom bili bi sigurno fascinirani time koliko Lemmy dobro čuje,
s obzirom na to na kakve muke stavlja sopstvene uši.
Moram da vam kažem još nešto u vezi Lemmija,
uvek će vas čuti ako mu ponudite piće.
Čak i ako se probudite iza njegovih ledja.
Mi smo najglasnija grupa na svetu... U Ginisovoj smo knjizi rekorada.
Publici se to dopada.
Žele da bude glasno, brzo, žele... Lemmija.
Da li je dovoljno glasno?
- Hoćete glasnije? - Jeste li sasvim sigurni?
Ova je sa albuma "Inferno", zove se "Killers".
Sećam se snimanja ploče
Power, Coruption & Lies u Londonu.
Ljudi koji su bili u studiju pre nas nisu....
Znate, uobičajeno je da se pre odlaska iz studija poravna mix pult.
Odlepite traku kojom ste označili nivoe i sve potenciometre vratite u početni položaj.
Oni to nisu uradili, verovatno jer je bilo jako kasno.
Pitao sam se: "Kvarni gadovi... Ko li je to bio?"
Rekli su mi Motörhead, i pomislio sam: "Čoveče! Sjajno!"
A onda smo uključili moj bas kroz njegove kanale na mixu i... zvučao je bezveze.
Kad razmišljam o Motörheadu ne mogu da mislim trezveno.
Padnu mi na pamet vrata koja eksplodiraju i otvore se.
Njegov glas... jebo te... kao da jede eksere.
Na neki način, kao da osetite vetar koji će da vas oduva.
Imam osećaj kao da mi je neko iznad glave... da me odvali po ušima.
Sve mi odjednom postane zrnasto, podseća na peščanu oluju, da... baš tako.
To je zvučni ekvivalent peščane oluje.
Kad se svetla ugase, i taj drkadžija izadje na scenu... cigara poleti, a on se dokopa basa...
Čoveče! Tog trenutka je: "Game Over".
Koga god da si dovukao na koncert Motörheada ostaće zabezeknut.
Sve u vezi načina na koji svira čini Lemmija drugačijim od ostalih basista.
Samim tim i od ostalih muzičara.
Mislim da je osnovno kombinacija Rickenbackera i Marshalla.
Taj zvuk basa nisam čuo ni kod koga drugog.
Dobrim delom svira na način na koji sviraju neki heavy metal gitaristi.
Ne svira linije za gitaru na basu, ali zvuči veoma nalik na gitaru.
Osnovna razlika je što većina basista zvuči ovako:
Dok ja...
zvučim potpuno drugačije.
Tako.
Oduvek sam želeo takav zvuk ali nisam znao kako da ga postignem.
Evoluirao je.
Šta bi ti rekao Tim?
Kako ti vidiš moje sviranje bas gitare, kao i moju ličnost
sada kada smo zakoračili u moderno doba 21. veka.
Prva fraza koja mi pada na pamet je: "čekičanje tonova".
- Stvarno? Zvuči kao čekičanje.? - Aha.
Tonovi i čekić? - Da
- Čekićanje? - Da.
I tome slično.
- Prilično tvrdo. - U stvari on nema blage veze o čemu priča.
Mi smo samo dva tipa koja su se probila u backstage.
Ili već nešto drugo.
Amerikanci obično dožive nervni slom kad se on raspriča.
Kako možete da budete sigurni da CIA nije bila umešana u ubistvo Kennedija?
Pa mrtav je zar ne?
Kako da prodaš gluvom čoveku žabu?
Hoćeš li da kupiš žabu?
Kako da nateraš mrtvu bebu da pluta?
Dve kugle sladoleda i dve kugle mrtve bebe.
Kako bi opisao život koji si vodio poslednjih 30 godina u cirkusu rocka?
Kontrolisano ludilo.
Da li je i dalje podjednako zabavno putovati po svetu i držati koncerte?
Jeste, to je sjajan posao, toplo ga preporučujem.
Gotovo da je dobar koliko i posao tv novinara.
Ima li i dalje grupi devojaka iza scene?
Vidiš li neku?
Šta te čini najponosnijim?
Valjda opstajanje.
Posle svake godine koja prodje osećam se sve ponosniji.
Zato što smo dokazali da nismo onoliko loša grupa kakvom su nas nazivali.
I svaka godina našeg opstanka to dokazuje još malo više.
Znaš, u ovom fazonu.
Šta te pokreće? Već 30 godina, šta te i dalje pokreće?
Vidi, kao klinac svako ima neki san, moj se ostvario
i zašto bih ga sad prekidao?
I koliko još planiraš da nastaviš?
Do 2047-me, a onda ću malo da usporim.
Možda i do 2048, nemam pojma...
Ugroženi obožavatelji! Ne treba nam vaš novac, dajte nam karte viška!
Volim sve u vezi Lemmija, muziku, jebi ga, sve.
Ne postoji nešto što mi se ne dopada kod Motörheada, to je grupa koja ima sve.
Hardcore su, pravi hardcore bend.
Nisu kao Saxon i sranja tog tipa.
Odlični su. Do jaja su!
Uvek su bili: "Do jaja!" Postavljaju standarde koje drugi tek treba da dostignu.
Posle svakog njihovog nastupa ogluviš.
Uopšte ne moram da slušam moju ženu.
I tako je nekih pet dana godišnje moja žena potpuno ignorisana.
"Izvini dušo. Ne čujem, ništa te ne čujem!"
Učinili su da zauvek budem: G l u v k a o t o p !
Jel` kako treba?
Ovo je nešto najbolje što mi se ikad dogodilo.
Fenomenalno je.
Obožavam ga. Mnogo je ljubazniji nego što sam očekivala.
- Kako to misliš? - Stvarno je skroman.
Mislila sam da će da bude ono kao: "Ma baš me zabole..."
Ali kad sam mu rekla: "Tvoja muzika mi stvarno mnogo znači."
Pogledao me je i odgovorio mi je: "Hvala."
Da... nemate pojma koliko meni ovo znači.
Nemoj da se smeješ, budi cool....
Iako na prvi pogled možda i deluje zastrašujuće, on je jedan od najfinijih ljudi koje uopšte možete da upoznate.
Toliko ljudi ga saleće...
A on.....
Masa ljudi na njegovom mestu uopšte ne bi obraćala pažnju na takve stvari.
Pomogao bi bilo kome.
Jasno se vidi da je iskreno takav.
...već sam vam rekla da sam bila u braku. Bila je to zajednička turneja.
Methew, moj tadašnji muž, klinac, obično seljače poreklom iz Indiane...
Bio je toliki fan Lemmija da ga je potpuno idealizovao. Obožavao je Motörhead.
I tako, tokom turneje
Lemmy i ja smo se odmah nekako povezali.
Moj brak je već bio ozbiljno uzdrman.
Moj muž čak nije hteo ni da razgovara sa Lemmijem.
A Lemmy je bio fin, stalno je donosio majce i sl.
I nakon našeg konačnog rastanka
moj muž je i dalje svima u u gradu odakle smo, a reč je o zaista malom gradu Atini u Georgiji,
pričao da smo Lemmy i ja bili u vezi i bla, bla, bla....
Osam meseci nakon toga je umro, tako da...
Prolazila sam kroz sve to, kad me je u jednom trenutku pozvala njegova majka
i rekla mi da je pronašla pismo koje mu je uputio Lemmy.
Napisao mu je pismo u kome je stajalo:
"Znam da si jedno vreme bio veliki ljubitelj moje grupe i mog rada.
I zato želim da znaš da smo Corey i ja samo dobri prijatelji. Postoji obostrano poštovanje, kao i ljubav.
Ništa se nije desilo. Stalno mi je pričala o tome koliko te voli.
Nikada ne bih prešao tu liniju, nisam takav tip.
Bilo je tako simpatično da tako čitaš:
Znam da si u jednom trenutku bio veliki ljubitelj moje grupe...
A da znaš da to piše Lemmy, jebo te, iz Motörheada. Nevidjeno bizarno!
Ali stvarno mu je napisao divno pismo.
Čak ga je zapečatio crvenim voskom i poslao mu ga.
On je takav.
Veoma, veoma, častan i nesebičan, dobar, dobar čovek.
Mislim da je on veoma kompleksno emotivna osoba.
Ali postoji odredjena distanca koju namerno ostavlja, kapirate?
I na bazi onog što mi je pričao, rekao bih da to vodi poreklo iz njegove mladosti.
Uvek je morao da se stara sam o sebi.
I shvatio je da 90% vremena može da računa isključivo na samog sebe.
Pričaj mi o ljudima koji su bili najvažniji u tvom životu?
Moja mama, naravno, pošto me je sama podizala.
I moja baka koja je mamu zamenjivala tokom dana.
One su mi stvarno važne.
Na neki način oblikovale su moj pogled na svet.
Znate vaspitanje koje vam pružaju dve žene
je drugačije od vaspitanja kada u kući postoji veliki, snažni muškarac.
Tako da kod mene nikad nije bilo onog: "Sine, idemo da ubijemo neku malu krznatu životinju."
Nije bilo tako toga....
Mislim da otac nije mogao da mi nedostaje, jer ga nikada nisam ni imao.
Bio je običan kurton, sa naočarama, i jedino što je uradio za mene bilo je da me je napustio.
Mislim da daleko bolje razumem žene od nekih drugih muškaraca.
Žene zapravo žele iste stvari kao i muškarci, ali ih ne žele podjednako dugo.
Muškarci žele seks na brzaka celog života,
dok se devojke toga brzo zasite.
Žele sigurnost, a pod sigurnošću podrazumevaju odustajanje od svega što bi moglo da ugrozi tu sigurnost.
I to je razlog zašto sam ja neoženjen.
Kad je bio veoma mlad, moj otac se zabavljao sa ženom
u koju je bio jako zaljubljen.
Mora da je tada imao negde oko 17 godina.
I ta devojka je umrla od prevelike doze heroina.
Zato je moj tata toliko anti heroinski orijentisan.
Ne želi da ima bilo kakva posla sa bilo kime ko je na žutom.
Ali ta devojka...
Ja mislim da je to zbog nje, mislim... da je stvarno voleo tu devojku.
A... nju je... pronašao je... zatekao je mrtvu u kadi.
I kako sam čuo presedeo je tri dana u fotelji.
Mislim da nije bio u stanju da nešto slično oseća prema nekoj drugoj ženi nakon smrti te devojke.
I možda je jednim delom zbog toga takav kakav je.
Više mi ne nedostaje, znate bilo je to davno 1973 godine.
Dovoljno davno, da ne mogu više...
ne mogu ni da se prisetim njenog lika
Razumete....
Znate, umrla je mlada i postala lep leš.
A kad se to desi može lako da vam se desi da pomilsite: "Ona je ta."
Mada verovatno nije.
I ona je umela da bude nadrkana kučka.
Ali istovremeno bila je i sjajna.
Da bi žena bila stvarno zanimljiva, mora da pomalo bude kučka.
Jebi ga, brzo se zasitite neke koja na sve odgovara: "Da."
Hoćete neku oko koje morate da se trudite.
Nema te veze koja može da preživi da momak ili devojka budu u rock grupi.
Ukoliko i drugi partner takodje nije u bendu.
Čak i tada veoma je teško.
Odsutni ste po 6 - 7 meseci godišnje.
Niko ne može da ima razumevanja za to.
I ako hoće da podje sa vama ni to nije dobro.
I počnu da vas varaju ili da
vaspitavaju decu po svom.
Jer vi i onako niste tu po pola godine.
Ne može da funkcioniše.
Tako da morate da se odlučite izmedju rock` n` rolla i voljenih.
A pošto sex u najboljem slučaju traje pola sata,
a koncert sat i po.
Mislim da vam je sve jasno.
Kad ćeš već jednom da prestaneš da snimaš, a?
Zar ne bi bilo dobro da miris može da prati sliku?
Mogu da zamislim kako će jednog dana izgledati ispraćaj,
žurka u njegovu čast.
Biće kao za predsednika neke države.
Kad ga jednog dana ne bude bilo, mislim da će nedostajati ljudima širom sveta.
Ali...
Isto tako mislim da će to biti onako kako bi on voleo
bez previše suza.
Već da će to da bude stvarno dobra zabava.
Kapirate me?
Biće to veoma tužan dan, ali i dan kada će se svi okupiti
i razgovarati o tome koliko su uživali u društvu tog čoveka i njegove muzike.
Nemam pojma koliko ima godina i uopšte me ne interesuje.
Što se mene tiče može da ima i 100 godina.
To što je još uvek tu je neverovatno inspirativno za sve nas.
Nemamo prava da se na bilo šta žalimo, a pred nama je toliko toga da se radujemo.
To sam ja. Ono šta radim. To je ono što treba da radim.
Baš ovde.
Ja i treba da budem iza scene, i da čekam da se pojavim.
Kada bi tvoj život bio film kako bi voleo da se završi?
Trebalo bi da se završi uz zvuk grmljavine,
i kadrom u kome nestajem na vrhu planine,
i tekstom: "Zeznuo sam vas, opet!"
Nekim takvim tekstom. Uz puno pirotehnike i slow motion.
- Žališ li za nečim? - Ne.
Život je previše kratak.
Hteo bih da vam kažem
da smo kod vas održali neke od prvih koncerata.
Hvala vam.
Nemojte da nas zaboravite!
Mi smo Motörhead i sviramo rock'n'roll!
Jebo te prodje još jedna godina.
- Ove je bila stvarno dobra godina. - Gotovo previše dobra.
A sad odjebite u svlačionice.
Odjebi bre Greg...
Zar u liftu, nemoj molim te.
Ej!
`ajde pali!
Zajebi bre više te kamere.
Dosta bre više, `oćeš da ti polomim sve zube?
- Živeli momci! - Živeo druže, drago mi je da se opet vidimo.