NORSK TEKST OVERSATT AV LEOGATE1968...
TAKK TIL SIMKIN FOR HJELP MED SYNKING :)
Det var en gang,
en jente ved navn Ella.
Og hun så ikke alltid verden sånn som den var,
men kanskje som den kunne være, med bare bitte-litte-grann magi.
Åh, min elskling!
For hennes mor og far, var hun en prinsesse.
Sant nok hadde hun ikke en tittel,, heller ingen trone, eller et slott,
men hun var herskeren i sitt eget lille kongedømme,
hvor grensene var husene og engene som lå ved skogkanten
hvor hennes folk hadde bodd i generasjoner.
Med Mr. Gås...
og alle deres dyrefamilier.
Hello, der. Hva er det du tror du holder på med?
La de små få sin del også.
Vi vil ikke at du skal bli dårlig i magen.
Oh, Gus-Gus,
du er en husmus, ikke en hagemus.
Er han ikke det, Jacqueline?
Og du må ikke spise Mr. Gås sin mat.
Ikke sant, Mamma?
Tror du fortsatt at de forstår deg?
Gjør de ikke det, mor? Jo da.
Jeg tror at dyrene hører og snakker til oss
om vi bare hadde hatt et øre for det.
Det er slik vi lærer å passe på dem.
Hvem passer på oss da?
De gode feene, selvfølgelig.
Og tror du på dem?
Jeg tror på alt.
Da tror jeg på alt, også.
Hennes far var en handelsmann
som dro utenlands
og bragte skatter med fra alle land under Ella's herredømmer.
Ella!
Hvor er jentene mine, mine vakre jenter?
Hvor er elsklingene mine?
Ella savnet ham helt forferdelig når han var på reise.
Men hun visste at han alltid ville komme tilbake.
- Der er hun! - Pappa, velkommen hjem!
Hvordan har du det?
Du har vokst!
Har du ikke det da?
Vær så god, sir. Hva var det?
Åh, dette?
Jeg fant det hengende på et tre.
Jeg tror det kanskje er noe på innsiden.
Åh, det er så vakkert.
På Fransk, er det en papillon.
Au. Au.
Du står på foten min.
Skal vi?
Se, mamma! Jeg danser!
Lille papillon.
Alt var som det skulle være.
De visste at de var den lykkeligste familien som levde, slik de gjorde det
og å elske hverandre så mye.
Men sorg kan komme til hvilket som helst kongedømme,
uansett hvor mye lykke det er.
Og så kom den til Ella's hjem.
Jeg er virkelig lei for det.
Takk skal du ha, doktor.
Dette må ha vært meget vanskelig for deg.
Kom.
Ella.
Ella, min kjære.
Jeg har lyst til å fortelle deg en hemmelighet.
En stor hemmelighet som vil hjelpe deg gjennom
alle prøvene som livet kan by på.
Du må alltid huske dette.
Vær modig og vær snill.
Du har mer godhet i lillefingeren din
enn det flest folk har i hele kroppen sin.
Og den har krefter, mer enn du aner.
- Og magi. - Magi?
Vær modig og vær snill, min kjære.
Vil du love meg det?
Det lover jeg.
Fint.
Og...
Jeg må dra ganske snart, min kjære.
Vær så snill å tilgi meg.
Selvfølgelig tilgir jeg deg.
Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg, min kjære.
Jeg elsker deg.
Tiden gikk, og smerten ble til et minne.
Men i sitt hjerte, forble Ella den samme.
For hun husket det hun hadde lovet sin mor.
Vær modig, og vær snill.
Faren, på en annen side, var meget forandret.
Men han håpte på bedre tider.
"Og der hjemme,
"min kone og jeg syngende, til vår store fornøyelse,
"og om det noen gang var en mann lykkeligere i sin fremgang,
"så kjenner jeg ham ikke."
Det avslutter Mr. Pepys for i dag.
Jeg elsker en lykkelig slutt, gjør ikke du?
De er av favoritt typen min.
Så mye som de burde være.
Ella...
Jeg har kommet til konklusjonen om at det er på tide å, kanskje...
å begynne på et nytt kapittel.
Ja visst, Far?
Kan du huske for en tid siden, på mine reiser,
at jeg ble kjent med Sir Francis Tremaine.
Ja.
Mesteren over Handelslauget, er han ikke?
Var.
Den stakkars mannen døde, vesla.
Hans enke,
en ærbar kvinne,
befinner seg alene,
selv om hun fortsatt er på høyden i livet sitt.
Du er bekymret for å fortelle meg det.
Men det må du ikke være.
Ikke om det vil føre til at du blir lykkelig.
Ja.
Lykke.
Tror du at jeg kan få en siste sjanse,
selv om jeg trodde at slike ting var over for alltid?
Selvfølgelig gjør jeg det, Far.
Hun vil jo så vidt bli din stemor.
Og du vil få to pene søstre til å holde deg med selskap.
Vær modig, vær snill.
Velkommen mine damer. Velkommen!
Hun er jo så tynn som et kosteskaft!
Og det pistrete håret!
Du er meget snill.
Velkommen. Jeg er så glad for å treffe deg.
Du har sånt et vakkert hår.
Takk for det. Du bør sette det opp.
Ja, du har vel rett i det.
Har du lyst på en omvisning i huset? Hva sa hun?
Hun har lyst til å vise oss rundt på gården.
Hun er stolt over den, tror jeg. Holder de dyr på innsiden?
Så sjarmerende. Så utrolig sjarmerende.
Lucifer.
Hennes kommende stemor,
var en kvinne med bitre følelser og forfinet smak.
Og også hun, hadde kjent sorg.
Men hun skjulte den utrolig bra.
Du sa ikke at din datter var så vakker.
Åh, hun tar etter sin...
...sin mor.
Sier du det ja.
- Hva betyr mamma? - Hva er så sjarmerende med det?
Hun lyver. Det er bare gode manerer.
Vær stille.
Hvor lenge har din family levd her?
Over 200 år.
Og på hele den tiden, så tenkte de aldri på å dekorere?
Anastasia, hysj.
De vil tro at du er uærlig.
Ella's stemor,
som den livlige damen hun var,
satte hun i gang med å gjenopprette livet og latteren i huset.
Åh, du er forferdelig, Baron.
Lykken smiler til meg igjen.
Vel, se hvem som har sin egen fest.
Jacqueline, Teddy, Matilda, grådige Gus-Gus.
Hva i all...
Ja, hva er det du tror du holder på med, Lucifer?
Jacqueline er min gjest, og å spise av gjestene er ikke tillatt.
Av gårde med deg, nå. Du har masse kattemat som kan gjøre deg glad.
Vi damer må jo hjelpe hverandre.
Du går glipp av festen.
Åh, jeg regner med at den er lik alle de andre.
Og jeg drar straks, El.
Nei. Men du er...
Du er jo så vidt kommet tilbake fra den siste reisen.
Må du virkelig dra igjen?
Det er bare for noen få måneder, min kjære.
Hva vil du at jeg skal ta med til deg fra utlandet?
Du forstår, dine søstre...
...stesøstre, har bedt om
parasoller og kniplinger.
Hva vil du ha?
Gi meg den første grenen som din skulder kommer an i på reisen din.
Det var da en merkelig forespørsel.
Vel, du må ta den med deg
på reisen din...
og tenke på meg når du ser på den.
Og når du tar den med tilbake, så betyr det at du også er sammen med den.
Og det er hva jeg virkelig ønsker.
At du skal komme tilbake.
Uansett hva.
Det vil jeg.
Ella, mens jeg er borte,
så vil jeg at du skal være snill med din stemor
og stesøstre, selv om de kan være...
...prøvende til tider.
Jeg lover. Takk skal du ha.
Jeg legger alltid igjen en del av meg her, Ella.
Husk det.
Og din mor er her også, selv om du ikke kan se henne.
Hun er selveste hjertet på dette stedet.
Og det er hvorfor vi må sette pris på dette huset,
alltid, for henne.
Jeg savner henne.
Gjør du?
Veldig mye.
- Husk kniplingene! - Jeg bare må ha det!
Og min parasoll!
For mitt utseende!
Det betyr hud, om du ikke visste det!
Ha det!
Ha det, Ella!
Jeg elsker deg!
Jeg elsker deg, også!
Ha det!
Ella, kjære.
Så, så. Må ikke gråte.
Ja, stemor.
Åh, du behøver ikke å kalle meg det.
"Madam" vil være passende.
Det er ikke plass til meg og alle klærne dine!
Vel, da får du gjøre deg selv mindre!
Anastasia og Drisella
har alltid delt rom.
Så snille og omtenksomme jenter.
Eller... Eller enda bedre, forsvinn helt!
Det ville du vel likt tenker jeg?
Av og til får jeg lyst til å klore ut øynene dine!
Jeg tror de finner soverommet ganske så begrenset.
Åh, vel, mitt soverom er det største bortsett fra ditt og din far's.
Kanskje de ville likt å dele det.
For en fantastisk idè.
For en snill jente du er.
Jeg kan bo på...
Loftet.
Helt riktig!
Loftet?
Ja.
Åh, bare midlertidig, mens jeg får alle de andre rommene pusset opp.
Loftet er så koselig og luftig
og du vil være unna vei for vårt oppstyr og plagsomhet.
Du vil få det enda koseligere om du tok alt dette mikkmakket med deg opp dit også.
Å gi deg selv litt underholdning.
Vel...
ingen skal forstyrre meg her.
Åh, hallo, Gus-Gus.
Kom igjen, Gus-Gus, du kan greie det.
Så dette er hvor du søker tilflukt.
Jeg også, ser det ut til.
Ja, riktig.
Hvem kan hjelpe meg?
Simpleton.
Det var toppen på kaka.
Vår lillesøster, der oppe, snakkende med en treåme.
Så hyggelig.
Ingen katter...
...og ingen stesøstre.
Vi har en tilbakestående som søster.
Jeg har to.
Jeg hørte det.
Hvem snakker hun med? Hun er sint.
- God morgen. - God morgen, Frøken Ella.
God morgen, Tom!
Hallo. Gjør vel ikke noe om jeg...
For et praktfullt egg. Flott gjort.
Takk.
God morgen. God morgen.
Takk, Frøken Ella.
Bare hyggelig.
Ella!
Opp å stå jenter! Det er tid for lunsj!
Morgenene var ikke enige
med Ella's stesøstre.
Og de manglet ferdigheter
som vanlig arbeid slik som husrengjøring.
Faktiskt, så manglet de ferdigheter av noe slag.
Ti stille.
Ella's store fornøyelse
var brevene som hennes far sendte fra sine reiser.
Ukene borte, ble forlenget til måneder,
men hver dag ville bringe hans tanker fra avstander langt unna.
Frøken Ella, det er postvognen!
Helt til en sen ettermiddag...
Gårdbruker John?
Frøken Ella.
Det er din far, frøken.
Han ble syk på reisen.
Han er død, frøken.
Han er borte.
Helt til siste slutt, snakket han bare om deg, frøken.
Og din mor.
Jeg skulle gi deg dette.
Men hva med kniplingene mine?
Parasollen min?
Kan dere ikke forstå? Ikke noe av det betyr noe.
Vi er ruinerte.
Hvordan skal vi leve?
Takk.
Det må ha vært veldig vanskelig for deg.
Hvordan skulle de nå leve.
Økonomien måtte strammes inn.
Ella's stemor sa opp tjenerne.
Hennes stemor og stesøstre
misbrukte henne hele tiden.
Og etterhvert så de på Ella
mindre som en søster og mer som en tjener.
Og til slutt måtte Ella gjøre alt arbeidet.
Det var en god ting, for det distanserte henne fra hennes sorg.
Det var i allefall det hennes stemor sa.
Og hun og hennes to døtre var mer enn glade
for å gi Ella mer enn nok av distraheringer.
I deres forsvar, så delte de maten de spiste med henne,
eller rettere sagt, restene fra middagsbordet.
Hun hadde på en måte ikke så mange venner.
Vel, hennes venner var meget små.
Der er dere.
Spis middag med meg, vil dere det?
Men de vennene hun hadde, behandlet hun med et åpent hjerte
og en åpen hånd.
Bordet deres.
Noen ganger, mot dagens slutt,
var det trekkfulle loftet for kaldt til oppholde seg i om natten,
så hun la seg ned ved de døende glørne ved hjertet
for å holde varmen.
Jeg trodde frokosten var klar.
Den er det, madam.
Jeg passer bare på ovnsstedet.
For fremtiden, kan vi ikke da bli tilkallt når arbeidet er gjort?
Som du ønsker.
Ella, hva er det du har i ansiktet?
Madam?
Det er aske fra ovnsstedet.
Gå og vask deg.
Du vil få aske i teen vår.
Jeg har et nytt navn for henne! Askestøv.
Jeg kunne ikke holdt ut å se så møkkete ut.
Åh, Skitne Ella.
Aske-pott!
Det er hva vi skal kalle deg.
Åh, jenter,
dere er alt for smarte.
Hvem er dette for?
Er det noen vi har glemt?
Det er min plass.
Det blir vel i meste laget å forvente at du skal lage frokosten,
servere den og så sitte sammen med oss.
Vil du ikke heller foretrekke å spise når alt arbeidet er gjort unna, Ella?
Eller burde jeg si, "Askepott"?
Askepott.
Navn har krefter, som magiske ord.
Og plutselig, så det ut for henne
at hennes stemor og stesøstre
virkelig hadde forandret henne
til bare en skapning bestående av aske
og hardt arbeid.
Løp!
Fort, min venn, ellers så fanger de deg!
Gå!
Rolig!
Kanskje det var like greit at Ella's stesøstre var slemme.
For hadde hun ikke løpt inn i skogen,
så ville hun kanskje aldri ha møtt prinsen.
- Rolig! Rolig!
Rolig, gutt!
Kom igjen, gutt, ta det med ro!
Frøken!
Frøken! Har du det bra?
Hold fast!
Jeg har det bra, takk!
Det er bra.
Er du ok? Jeg har det bra,
men du skremte nesten livet av ham.
Hvem da?
Hjorten.
Hva har han noen gang gjort mot deg
som gjør at du bør jage etter ham?
Jeg må bare tilstå, jeg har aldri møtt ham før.
Er han en venn av deg?
En bekjent.
Vi møttes akkurat nå.
Jeg så inn i øynene hans,
og han så inn i mine,
og da følte jeg bare at han hadde mye mer å gjøre i livet sitt.
Det var alt.
Frøken, hva kaller de deg?
Ikke bry deg om hva de kaller meg.
Du burde ikke være så dypt inne i skogen alene.
Jeg er ikke alene. Jeg er med deg, Mister...
Hva kaller de deg?
Du vet ikke hvem jeg er?
Det er...
De kaller meg Kit.
Vel, min far gjør det
når han er i godt humør.
Og...
...hvor bor du, Mr. Kit?
Ved slottet.
Min far lærer meg sitt yrke.
Er du en lærling?
På en måte.
Det er veldig bra.
Behandler de deg bra?
Bedre enn jeg fortjener, mest sannsynlig.
Og du?
De behandler meg så bra som de kan.
Jeg beklager.
Det er ikke din feil.
Ikke din heller, tenker jeg.
Det er ikke så ille.
Andre har det verre, det er jeg sikker på.
Vi må...
...enkelt og greit være modige og være snille, ikke sant?
Ja.
Du har rett.
Det er akkurat sånn jeg føler det.
Vær så snill og ikke la dem skade ham.
Men vi er på jakt, forstår du. Det er sånn det blir gjort.
Bare fordi det er sånn det blir gjort, betyr ikke at det er sånn det bør gjøres.
Riktig igjen.
Så,
da lar du ham være i fred, ikke sant?
Det vil jeg.
Tusen takk for det, Mr. Kit.
Der er du, Deres Høyh...
Det er Kit! Kit!
Kit! Jeg er Kit. Jeg må dra videre.
Vel, vi bør komme oss avgårde,
Mr. Kit.
Som jeg sa.
Jeg må videre.
Jeg håper jeg får se deg igjen, frøken.
Og jeg, deg.
Du høres ut som om du er den første fyren som noen gang har møtt en pen jente.
Hun var ikke en "pen jente."
Vel, hun var en pen jente,
men det var så mye mer med henne.
Hvor mye mer? Du har bare møtt henne en gang.
Hvordan kan du vite noe som helst om henne?
Du fortalte meg at du visste det med en gang når du møtte mor.
Det er ikke det samme. Din mor var en prinsesse.
Du ville ha elsket henne allikevel.
Jeg ville aldri fått se henne,
fordi det ville ikke vært passende.
Og min far ville ha fortalt meg det jeg forteller deg
og jeg ville ha hørt etter.
Nei, det ville du ikke. Jo, det ville jeg.
Nei, det ville du ikke. Jeg ville det.
Det ville du ikke. Du har rett.
Vel, hvordan har han det?
Deres Majestet...
Glem det.
Om det tar så lang tid for å finne en en måte å si det på, så vet jeg det allerede.
Far...
Måten alle ender på, gutt.
Kom.
Vi vil være sene.
Og punktlighet er en...
...høflighet for prinser.
Hans Majestet, Kongen!
Jeg er sikker på at din far snakket til deg om oppførselen din i skogen.
Er det i det hele tatt noe du skal bry deg om, Store Hertug?
Dine gjøremål er mine gjøremål, Deres kongelige høyhet.
Det holder ikke for å la hjorten gå fri.
Bare fordi det er sånn det blir gjort betyr ikke at det er sånn det bør gjøres.
Eller noe sånt som det.
Mester Phineus, mester med malerpenselen,
venter tålmodig.
Få ham til å se giftbar ut, Mester Phineus.
Vi må tiltrekke oss en passende brud,
selv om han ikke vil høre et eneste ord av hva jeg sier.
Jeg skal gjøre mitt beste for å tilfredsstille, Deres Majestet.
Men jeg kan ikke utrette mirakler.
Et utmerket lerret, Mester Phineus.
Takk for det.
Som om han vet noe om kunst.
Så, disse portrettene
vil virkelig bli sendt utenland?
For å tiltrekke de høye og mektige til delta på ballet som du insisterer å arrangere.
Som er en tradisjon. Som er elsket.
Og der skal du også velge en brud.
Fascinerende.
Om jeg må gifte meg, kan jeg ikke da, la oss si, gifte meg med en ærlig jente fra landet?
Hvor mange tropper vil denne "gode, ærlige jenta fra landet" gi oss da?
Hvordan vil hun gjøre kongeriket sterkere?
Vi er et lite kongerike blant mange store stater, Deres Kongelige Høyhet.
Og det er en farlig verden.
Hør her, gutt.
Heiser deg opp, Mester Phineus. Bra.
Jeg vil at du og kongeriket skal være i trygghet.
Ja vel, Far,
på en betingelse.
La invitasjonene gå ut til alle, ikke kun til de adelige.
Krigene har bragt sorg over oss alle.
Hva tror du?
Vil det glede folket?
Det er utenfor min forstand, Deres Majestet.
Men jeg ville ikke hatt noe imot litt glede.
Jeg tror vi kanskje har gjort en avtale.
Et ball for folket,
og en prinsesse for prinsen.
Det høres ut som et steg i riktig retning, om du spør...
Vi spurte ikke deg.
Jeg beklager så meget. Slem maling, slem pensel.
Ned, takk, Samson.
Har ikke en gang en pute.
Riktig, ned, ned. Ikke det...
Jeg er nede.
Jeg er bokstavelig talt nede. Unnskyld.
Faktisk så er dette en meget god vinkel for deg.
Flotte nesebor. Kan jeg få en lengre pensel?
Du ser ikke bra ut, frøken.
Ikke i det hele tatt.
Hvorfor blir du boende der, når de behandler deg slik?
Fordi jeg lovet min mor og min far
å sette pris på stedet hvor vi var så lykkelige.
De elsket huset vårt...
og nå er de borte, så jeg elsker det for dem.
Det er mitt hjem.
Hør etter! Hør etter!
Stille!
"Vit,
"at på denne dag, om to uker,
"skal det holdes, ved slottet,
"et Kongelig Ball.
"På ballet,
"ifølge de gamle skikkene,
"skal prinsen velge seg en brud.
"Videre,
"med bestemmelse fra prinsen,
"er det herved erklært at hver eneste jomfru i kongeriket,
"nobel eller ikke...
"er invitert til å prøve.
"Slik er befalningen fra vår noble konge."
Unnskyld meg, madam.
Ella var enormt ivrig
etter å få se Kit, lærlingen.
Og hennes stesøstre var mildt intrigerte
over meldingen om å få treffe prinsen.
Jeg skal lure ham til å elske meg. Se heller om jeg gjør det!
Dette er den største nyheten noensinne!
Ro dere ned.
Nå hører dere på meg.
En av dere må vinne hjertet til prinsen.
Gjør det, og vi kan løse problemet med gjelden vi er blitt viklet inn i
da vi kom til dette avsides stedet!
Jeg, en prinsesse?
Heller, meg.
En prinsesse?
Når du nå har levert nyheten,
hvorfor er du fortsatt her?
Du må dra tilbake til byen med en gang
og fortelle syersken om å sy tre fine ballkjoler for oss.
Tre?
Det er meget omtenksomt av deg.
Hva mener du med det?
Å tenke på meg.
Tenke på deg?
Mamma, hun tror den tredje kjolen er for henne.
Stakkars, trege, lille Askepott.
Så pinlig.
Du er for ambisiøs for ditt eget beste.
Åh, nei. Jeg vil bare treffe min venn.
La meg gjøre dette klinkende klart.
En kjole for Anastasia,
en for Drisella,
og en for meg!
Hun forstår ikke hva det betyr.
Fint. Ja vel.
Da er det avgjort da.
Nå kan du gå!
Hver eneste jente i kongeriket vil jakte på prinsen.
Du må komme dit først før syersken drukner i arbeid!
Fortell meg hva hun sa, Drisella.
Jeg snakker Fransk, ikke Italiensk!
Våkne opp, Deres kongelige Høyhet. Du er jo helt i svime.
Jeg beklager.
Du har vært litt borte siden jakten.
Det er den nydelige jenta. Jeg kan ikke stoppe å tenke på henne.
Men det er jo massevis av jenter.
Men livligheten hennes, hennes godhet...
Du vet vel ikke om hun har en søster, gjør du vel?
Jeg vet ikke.
Jeg vet ingenting om henne.
Kanskje din mystiske jente kommer på ballet.
Det var derfor du ville ha dørene åpne, er det ikke det?
Kaptein.
Det var et gode for folket.
Selvfølgelig.
Så utenksomt av meg.
Og hva om hun kommer, hva da?
da vil du fortelle henne at du er en prinse.
Og prinsen kan velge hvilken som helst brud han måtte ønske.
Ha! Ha?
Ja, "ha."
Du vet at min far Og Stor Hertugen
kun vil ha meg til å gifte meg med en prinsesse.
Vel, om jenta fra skogen er så sjarmerende som du sier,
så kan de kanskje endre mening.
Dagen da ballet skulle være kom
og hele kongeriket
holdt pusten i forventning.
Vil du ha meg til å være din dronning?
Hvem? Meg?
Strammere.
Strammere!
Strammere.
Sånn ja!
Et syn, søster.
I like måte.
Vi må konkurrere om prinsens hånd.
Men ikke la det bety at vi har onde tanker om hverandre.
Selvfølgelig ikke, kjære søster.
Jeg ville ikke drømme om å forgifte deg før vi drar på ballet.
Åh, heller ikke at jeg dytter deg ned fra en vogn på vei dit.
Eller at jeg sprer hjernen din utover slottstrappene når vi ankommer.
Tross alt, så er vi jo søstre.
Og blod er jo så mye tykkere enn vann.
Vi lar prinsen avgjøre dette.
Jeg lurer på hvordan han er?
Hva har det å si om hvordan han er?
Han er ufattelig rik.
Ville du ikke likt å bli kjent med ham før du gifter deg med ham?
Ikke i det hele tatt. Jeg kan kanskje forandre mening.
Jeg vedder på at du aldri en gang har snakket til en mann.
Har du det, måneansikt?
Det har jeg, en gang.
Til en virkelig herre.
En tjener, uten tvil.
En 'lærling.
Han var en lærling, ja.
Alle menn er idioter, det er hva mamma sier.
Jo raskere du lærer det, jo bedre er det.
Den første dansen, min lady?
Prince Sjarmerende, du er så frekk!
Jeg vil prøve det. Nei, jeg har det på meg.
Nei! Nei!
Det er ikke den første gangen at,
Ella faktisk følte medlidenhet for disse to lurendreierne,
hvem kunne være så veldig stygge på innsiden som de var pene på utsiden.
Min prins!
Men jeg vil bli hans dronning!
Om hennes stemor ikke vil ha
en fjerde kjole sydd,
så ikke Ella at det ikke var en grunn til hvorfor
hun ikke skulle prøves å sy en selv.
Og dessuten, fikk hun litt hjelp.
Mine kjære jenter.
Å se dere som dette...
det får meg til å tro at en av dere kanskje greier å sveive inn prinsen.
Og å tenke på at jeg har to hester i løpet!
Så vil jeg våge å si at ingen i kongeriket vil lyse opp mer enn mine døtre.
Askepott?
Det koster deg ingenting.
Du forstår, det var min mors gamle kjole.
Og jeg la den opp selv.
Askepott på ballet!
Ingen ønsker en tjener som brud.
Etter alt jeg har gjort...
Jeg vil ikke ødelegge noe.
Jeg har ikke en gang lyst til å møte prinsen.
Åh, og det vil du ikke heller, for det er ikke aktuelt at du skal gå.
Men, alle jomfruene i landet er invitert,
på ordre fra kongen.
Det er kongen jeg tenker på.
Det ville være en fornærmelse for de kongelige deltakerne
å ta deg inn i slottet ikledd de gamle fillene der.
Filler?
Den var min mors.
Åh, jeg er... lei meg for å måtte si det til deg...
men din mors smak var tvilsom.
Denne tingen er så gammeldags
at den faktisk faller frahverandre.
Skulderen er jo revnet.
- Den faller jo i biter. - Og dette!
Det er en latterlig, gammeldags vits!
Hvordasn kunne du gjøre dette?
Hvordan kunne jeg ikke?
Jeg vil ikke at noen skal forbinde mine døtre med deg.
Det vil ødelegge deres muligheter
å bli sett ankommende med fillete tjeneste jente.
Fordi det er det du er.
Og det er hva du alltid vil være.
Merk deg mine ord!
Du skal ikke gå på det ballet!
Kom igjen, kom deg avgårde!
Jeg beklager, Mor.
Jeg beklager.
Jeg sa jeg var modig, men det er jeg ikke.
Ikke nå lenger.
Jeg tror ikke mer.
Unnskyld meg.
Kan du hjelpe meg, frøken?
Bare en liten skalk med brød, eller bedre, en kopp med melk?
Ja.
Ja, ja, ja.
Jeg tror jeg kan finne noe til deg.
Hvorfor gråter du?
Åh, det er ingenting.
Ingenting?
Ingenting.
Hva er da en bolle med melk? Ingenting.
Men godhet er alt.
Nå, jeg mener ikke å skynde på deg, men du har virkelig ikke god tid, Ella.
Hvordan vet du hvem jeg er?
Hvem er du?
Hvem jeg er?
Jeg skulle tro at du allerede hadde funnet ut av det.
Jeg er din hårete hunde far.
Jeg mener, gode velgjører!
Det kan du ikke være.
Hvorfor ikke?
De finnes ikke.
De er bare oppdiktet for barnas skyld.
Trodde ikke din egen mor på dem?
Ikke si nei, for jeg hørte henne.
Hørte du henne?
Ja vel! Det første først.
La meg bare komme meg i noe litt mer komfortabelt.
Det var bedre.
Nå, hvor var jeg?
hvordan gjorde du...
Åh, ja. La oss se.
Det vi trenger er en form for noe som sier, "vogn."
Åh, det karet?
Det sier egentlig ikke "vogn."
Nei, nei, jeg liker frukt og grønnsaker.
Dyrker du vannmeloner?
Nei.
Cantaloupe?
Jeg vet ikke en gang hva det er.
Artisjokk?
Kumquat?
Biff tomat?
Vi har gresskar.
Gresskar?
Det vil bli den første for meg.
Alltid interessant.
Jeg bruker vanligvis ikke å arbeide med squasher.
For myke.
La meg se. Åh, den vil gjøre susen.
Ja. Kniv?
Her har du en. Takk, kjære.
Hallo, min merkelige oransje grønnsak's venn.
Et raskt snipp for deg.
Kjempeflott!
Tungt gresskar!
Se opp, mus!
Åh, vel. Bare glem det.
La oss gjøre det her.
Gjør hva da her?
Forvandle gresskaret til en vogn.
Du gjør meg faktisk litt nervøs.
Skal jeg lukke øynene mine? Det vil kanskje være bedre.
Åh, for guds skyld. La oss bare gjøre det.
Vel, det er iallefall noe som skjer.
Du skjønner at trikset er...
Faktisk, så har jeg glemt hva trikset er.
Jeg bare tenkte, at om den...
...om den blir større enn dette...
Ja?
Hold deg fast.
Er det dette du mente å gjøre?
Tror du at det er dette er hva jeg mente å gjøre?
Løp! Løp, kjære!
Ta dekning!
Der! En vogn.
Du er virkelig min gode velgjører.
Selvfølgelig.
Jeg forvandler ikke gresskar for hvem som helst.
Nå, hvor ble det av de musene?
Musene? Ja.
Mus, mus, mus.
Der er de.
Fire hvite hester.
Gus-Gus, så fin du er!
Men hvordan gjorde du...
Nå, hvor var vi?
Vi har vogn, hester... Åh, tjenere!
Tjenere?
Hallo, skjønne Mr. Øgle.
Hallo!
Du kallte på meg?
Nå, jeg trenger en vognfører.
Vognfører?
Sa jeg "vognfører"? Jeg mente "gås."
Jeg kan ikke kjøre. Jeg er en gås.
Nå!
Alle sammen på plass, ingen tid å miste!
Kom igjen!
Gode velgjører!
Ja, hva er det?
Min kjole.
Jeg kan ikke gå med denne kjolen.
Kan du fikse den? Fikse den?
Nei, nei. Jeg forandrer den til noe helt nytt.
Åh, nei, vær så snill, ikke gjør det.
Den var min mors.
Og jeg vil gjerne ha den på meg når jeg drar til slottet.
Det er nesten som å ta henne med meg.
Jeg forstår.
Men hun ville vel ikke ha noe i mot om jeg piffer den opp litt?
Vil vel ikke ha noe imot litt fint blått?
Nei.
Sånn.
Den er vakker.
Hun ville ha likt den.
Nå, kom igjen. Av gårde med deg. Fort!
Du vil bli sen!
Dette er nytt for meg!
Å, jøssenavn.
Stopp den forbaskede vognen!
Takk
Et lite øyeblikk!
Er de det beste du har?
Det går greit. Ingen vil se dem.
Nei, de vil ødelegge hele utseendet. Fort, fort.
Ta dem av. Ganske så ekle.
La oss få noe nytt til en forandring.
Jeg er veldig dyktig med sko.
Men...
De er laget av glass?
Ja.
Og du vil se at de er ganske så komfortable.
Ella, du må virkelig dra nå.
Åh, gode velgjører?
Hva er det?
Min stemor og jentene?
Ikke vær bekymret.
Jeg skal forsikre meg om at de ikke vil gjenkjenne deg.
Nå, avgårde med deg.
For du skal rekke et ball.
- Inn med deg. - Åh, så fint.
Ella!
Jeg glemte det nesten.
Husk at magien bare varer for en stund.
Med det siste ekkoet fra klokkens klang,
på det siste slaget ved midnatt,
så vil magien bli brutt
og alt vil bli som det var tidligere.
Midnatt?
Midnatt.
Det er mer enn nok tid.
Avgårde med deg nå. Takk.
Tusen takk.
Gås, kjør!
Ha det bra!
Lysekroner, høyt opp!
Prinsesse Mei Mei av Fujian.
Prinsesse Shahrzad av Seljuqs.
Deres høyhet!
Prinsesse Chelina av Zaragosa!
Prinsesse Imani av Shona!
Prinsesse Hiina av Chrysanthemum Tronen!
Lady Tremaine og hennes døtre.
Jeg er Drisella.
Og jeg er Anastasia.
Folk vil jo vite det. Jeg er den smarte.
Jeg er den vakre.
Den meget smarte Frøken Drisella,
og den meget vakre Anastasia.
Så kom igjen da!
Lord Veneering.
Hvem ser du etter?
Ingen.
Det er jenta fra skogen, er det ikke det?
Det var derfor du var så sjenerøs med invitasjonene.
Far, det var for folket.
Jeg vet du er glad i folket, Kit.
Men jag vet også at hodet ditt er opp-ned.
Men du har bare møtt henne en gang, i skogen.
Og du vil at jeg skal gifte meg med en jeg bare har møtt en gang, i kveld.
En prinsesse.
Det er en prinsesse eller ingen.
- Hold dørene! - En gjest til på vei inn.
Kan jeg få presentere Hennes Kongelige Høyhet,
Prinsesse Chelina av Zaragosa.
Du er like vakker som du er på bildet.
Og ditt lille kongerike så fortryllende.
Jeg håper prinsessen ikke vil finne vårt "lille kongerike" så alt for begrenset.
Frøken Ella.
Takk.
Jeg er redd, Mr. Øgle.
Jeg er bare en jente, ikke en prinsesse.
Og jeg er bare en øgle, og ikke en tjener.
Kos deg så lenge det varer.
Deres Majestet, Deres kongelige høyheter,
Mine Lorder, damer og herrer,
fremstående besøkende og folk fra vårt eget land,
prinsen skal nå velge en partner for den første dansen.
La vårt ball begynne!
Unnskyld meg.
Tusen unnskyldninger, Deres Kongelige høyhet.
Jeg vet ikke hva som skjedde.
Mr. Kit.
Det er deg,
er det ikke?
Det er det.
Deres høyhet...
Om jeg får lov...
det er at...
det ville gi meg den største glede,
om du ville gjøre meg den ære av å la meg få føre deg gjennom...
denne første...
Dansen?
Ja, dansen.
Sånn ja.
Alle stirrer på deg.
Tro du meg, det er deg de stirrer på.
Hvem er hun?
Jeg har ingen aning.
Hvem er det, Mamma?
Jeg er ikke helt sikker, men dette lover ikke bra.
Det er en vakker kjole hun bærer.
Og så vakker hun er. Konsentrasjon!
Dere må forvirre prinsen, fehoder! Nå, kom dere ut dit!
Men ingen har bedt oss opp til dans.
- Herrer.
Må jeg få presentere mine døtre,
- Anastasia, Drisella. - Mademoiselle.
Av gårde med dere!
Smil.
Bli med meg.
- Over dit. - Smil.
Så, du er prinsen!
Ikke "prinsen," helt eksakt.
Det er mange prinser rundt om i verden.
Jeg er bare en prins.
Men navnet ditt er vel egentlig ikke Kit.
Selvfølgelig er det.. det, og min far kaller meg det fortsatt,
når han er spesielt irritert på meg.
Men du er ingen lærling.
Det er jeg. En lærling av Monarkiet.
Lærer fortsatt jobben min.
Hør her, vær så snill å tilgi meg.
Jeg trodde du ville behandle meg annerledes om du visste det.
Jeg så deg som en snill, og ærlig bygde jente,
og nå ser jeg at du ikke ville overgå en vanlig soldat.
Liten sjanse for det.
Ingen flere overraskelser?
Ingen flere overraskelser.
Er det deg?
Jeg hater å se meg selv på malerier. Gjør ikke du?
Ingen har noen gang malt et portrett av meg.
Nei? Vel, det burde de.
Hvem er hun?
Hun oppga ikke noe navn, Deres Nåde.
Spurte du ikke?
Jeg holdt på å introdusere Prinsesse Blodwyn av Llanfairpwllgwyngyll...
Hold kjeft, vil du det? "Hold kjeft", selvfølgelig.
Jeg kan ikke tro dette!
Nei! Ikke henne!
Vil de ikke savne deg på ballet?
Kanskje.
Men ikke la oss gå tilbake riktig ennå.
Hva er i veien?
Når jeg går tilbake, så vil de prøve å presse på meg en Lady etter deres ønske.
Det forventes at jeg gifter meg for fordeler.
Vel, hvem sine fordeler?
Det er et godt spørsmål.
Vel, du har jo rett til å eie ditt eget hjerte.
Og jeg må overveie det i forhold til kongens ønsker.
Han er en vis regent og en kjærlig far.
Vell, kanskje han vil forandre sin mening.
Jeg frykter at han ikke har så alt for god tid til å gjøre det.
Stakkars Kit.
Folk sier at hun er en prinsesse.
Prinsen vår ser ganske betatt ut av henne.
Hun gikk rett bort til ham.
Du må jo bare sette pris på hennes effektivitet.
Men ganske sikkert, om hun er en prinsesse, så kan dette være bra.
Jeg har allerede lovet ham bort til giftemål, med Prinsesse Chelina.
Men...
Tilgi meg, Deres Nåde.
Jeg mente ikke å forstyrre.
Nei, det er du som må tilgi meg, madam.
Din hemmelighet er trygg hos meg.
Jeg har aldri vist dette stedet til noen.
En hemmelig hage.
Jeg elsker den!
Vær så snill.
Nei, jeg burde ikke.
Du burde.
Jeg burde ikke. Du burde.
Jeg har lyst.
Kan jeg?
Vær så snill.
Den er laget av glass.
Og hvorfor ikke?
Tillat meg.
Takk.
Der.
Vil du ikke fortelle meg hvem du virkelig er?
Om jeg gjør det, så tror jeg alt vil bli annerledes.
Jeg forstår ikke. Kan du i det minste gi meg navnet ditt?
Mitt navn er...
Jeg må dra.
Det er vanskelig å forklare.
Øgler og gresskar, og andre ting.
Vent!
Hvor skal du?
Du har vært forferdelig snill.
Takk for en praktfull kveld. Jeg elsket den.
Hvert eneste sekund!
"Øgler og gresskar."
Unnskyld meg.
Beklager! Beklager så mye.
Min prins!
Du har ikke den riktige!
Han trenger hennes navn!
Jeg vet han trenger hennes navn.
Hennes navn, din dust. Få hennes navn!
Det gjorde skikkelig vondt!
Åh, Deres Majestet.
Unge Dame.
Jeg beklager så mye.
Åh, ikke noe å bry seg om, min kjære.
Jeg vil bare få si noe, Deres Majestet,
din sønn Kit er den skjønneste personen jeg noen gang har møtt.
Så snill og modig.
Jeg håper du vet hvor mye han elsker deg.
Unnskyld meg!
Vent!
Hvor skal du?
Fort, fort!
Kom tilbake!
Fort!
Fort, vær så snill, Mr. Gås!
Vent!
Se opp!
Kaptein, min hest.
Nei!
Dette kan være et komplott for å lure deg vekk fra slottet.
Din far trenger deg her.
Kaptein!
Jeg hadde det jo så hyggelig.
Men du måtte jo selvfølgelig gå og velge hun der, gjorde du ikke?
Jo, det gjorde jeg.
Fort, Mr. Gås!
Kom igjen!
Vær forsiktig, Mr. Gås!
Åh, herre min hatt!
Du der! Stans i kongens navn!
For en dårlig timing.
Stopp der!
Jeg vet hva som må gjøres!
Ja!
Åh, ja da!
Få denne tingen åpnet!
Åh, kjære meg!
Nei, nei, nei.
Åh, jeg beklager.
Dere vil kjenne at den er meget behagelig.
Hold nå kjeft!
Askepott!
Vi får vekke henne.
Askepott!
Stå opp, latsekk!
Te og et fat med kjeks.
Velkommen tilbake!
- Du ser munter ut! - Og våt!
Åh, jeg gikk en tur i regnet for muntre meg selv opp litt.
Typisk.
Te.
Vi kommuniserte ikke bare med vanlige ord.
Våre sjeler møttes.
Akkurat. Min sjel og prinsens sjel.
Sjelen din var borte ved bankett bordene.
Så du ikke at han danset med meg.
Danset med deg?
Han snakket ikke en gang til deg.
Det var ikke min feil, Mor. Det var den jentas skyld
Den mystiske prinsessen.
Den mystiske prinsessen?
Jøss, for en sjarmerende bemerkning.
Åh, hun var ingen prinsesse.
Hun var en prangende inntrenger som gjorde seg selv til latter.
En vulgær, ung tøyte som kom marsjerende inn på ballet,
alene, om du så vil,
og som til alles store forferdelse, kastet seg selv i armene på prinsen.
Og han danset faktisk med den stygge saken.
- Ja? - Ja.
Han var for dannet til å kaste henne ut foran øynene på alle sammen, forstår dere.
Men for ikke å utsette oss for den selvopptatte skrulla noe mer,
- tok han henne vekk. - Og ba henne om å dra.
Men hun nektet å dra
og slottsvaktene jaget henne fra slottet!
Jeg synes synd på prinsen. For en dårlig smak.
De hører sammen med hverandre.
Vel, det gjør ingenting, jenter.
Ballet var mer som en avledning.
Prinsen har ikke frie hender for å gifte seg for kjærlighet.
Han er lovet bort til Prinsesse Chelina av Zaragosa.
Stor Hertugen sa det til meg selv.
Det er så veldig urettferdig.
Ja.
Sånn er verden.
Åh, hallo igjen.
Takk for hjelpen din.
Det var virkelig som en drøm.
Bedre enn en drøm.
Ella kunne ikke vente med å skrive ned
alt som hadde skjedd,
slik at hun kunne huske hver eneste del av det
som om hun fortalte det til sin mor og far
om slottsballet og tiden hennes med prinsen.
Mest av alt, prinsen.
Åh, du kom.
Bra.
Åh, Far.
Ikke gå.
Jeg må.
Du trenger ikke å være alene.
Ta en brud.
Prinsesse Chelina.
Hva om jeg befalte deg om å gjøre det?
Jeg elsker og respekterer deg, men det vil jeg ikke.
Jeg tror ikke at vi trenger å se utenfor grensene våre
etter styrke eller rådgivning.
Hva vi trenger er rett foran oss.
Og vi trenger bare å være modige og å være snille for å se det.
Bare sånn som det.
Du har blitt din egen mann.
Bra.
Og kanskje, på den lille tiden jeg har igjen,
så kan jeg bli den far du fortjener å ha.
Du må ikke gifte deg for fordeler.
Du må gifte deg for kjærlighet.
Finn den jenta.
Finn henne.
Hun som alle snakker om.
Den uforglemmelige
som mistet skoene sine. ...mistet skoene sine.
Åh, vær munter, gutt.
Takk, Far.
Takk, Kit.
Jeg elsker deg, sønn.
Jeg elsker deg, Far.
Da tiden for sørging hadde forsvunnet,
ble en kunngjøring sendt ut.
Hør etter! Hør etter!
Hør etter!
Vit at vår nye konge
herved erklærer sin kjærlighet til...
den mystiske prinsessen...
som var iført...
glass sko på ballet.
Og ber om at hun presenterer seg selv ved slottet,
derpå, om hun er villig,
så vil han gifte seg med henne...
...med hele den fortjente seremoni.
Leter du etter denne?
Det må være litt av en historie som følger med den.
Kan du ikke fortelle meg den?
Nei?
Nei vel, da så.
Jeg skal fortelle deg en historie.
Det var en gang,
en vakker ung jente
som giftet seg for kjærlighet.
Og hun hadde to elskede døtre.
Alt var bra...
men, en dag, hennes ektemann,
lyset i hennes liv, døde.
Neste gang,
giftet hun seg for sine døtres skyld.
Men den mannen ble også tatt fra henne.
Og hun ble dømt til å se hver eneste dag på hans elskede datter.
Hun hadde håpet på å få giftet bort
en av sine vakre, dumme døtre, til prinsen.
Men hans hode var kun opptatt av en jente med glass sko.
Og dermed...
...så levde jeg ulykkelig resten av livet.
Det ser ut til at historien min har fått en slutt.
Nå, fortell meg din.
Stjal du den?
Nei.
Den ble gitt til meg.
Gitt til deg?
Gitt til deg. Ingenting blir gitt til noen.
For absolutt alt, så må vi betale og betale.
Det er ikke sant.
Godhet er gratis. Kjærlighet er gratis.
Kjærlighet er ikke gratis.
Nå, her er hvordan du skal betale meg,
om du vil ha det lengter etter.
Ingen vil tro på deg, en skitten tjeneste jente uten familie,
om du legger krav på prinsens hjerte.
Men med en respektabel adelsdame til å dytte deg fremover,
så vil du ikke bli oversett.
Når du er gift,
vil du gjøre meg til overhode for Det Kongelige Husholdet.
Anastasia og Drisella vil vi gifte bort til noen rike lorder.
Og jeg skal ta meg av den gutten.
Men han er ingen gutt.
Og hvem er så du?
Hvordan ville du styre et kongerike?
Det er best å overlate det til meg.
På den måten får vi alle det vi ønsker.
Nei.
Nei?
Jeg var ikke istand til å beskytte min far mot deg,
men jeg vil beskytte prinsen og kongeriket...
uansett hva som skjer med meg.
Vel, det er en stor feiltakelse.
Nei!
Hvorfor?
Hvorfor er du så ond?
Jeg forstår det ikke.
Jeg har prøvd å være snill med deg.
Du? Snill med meg?
Ja.
Og selv om ingen fortjener å bli behandlet
sånn som du har behandlet meg.
Hvorfor gjør du det?
Hvorfor?
Fordi du er ung, uskyldig, og snill.
Og jeg...
Nei!
Kan jeg få spørre hvor du fikk tak i denne?
Fra en fillete tjeneste jente i husholdet mitt.
Den mystiske prinsessen alminnelig borger.
Du kan jo tenke deg det da jeg oppdaget hennes påskudd, hvor forferdet jeg ble.
Du fortalte det ikke til noen andre?
Ikke en gang til mine døtre.
Ingen trenger noen gang å få vite sannheten.
Du har spart kongeriket for en god del av forlegenhet.
Og jeg vil gjerne holde det slik.
Truer du meg?
Ja.
Så, hva vil du ha?
Jeg vil gjerne bli en grevinne.
Og jeg ønsker fordelaktige ekteskap for mine to døtre.
Greit.
Og jenta?
Gjør hva du vil med henne.
Hun betyr ingenting for meg.
Hvor? Forlatt i veikanten.
Og har du funnet henne? Jenta?
Nei, hun har forsvunnet.
Det må være en grunn til at hun har forsvunnet.
Kanskje hun har blitt forhindret fra å snakke.
Ikke mist hjertet, Kit.
Heller tvert i mot, mist hjertet og ta imot visdom.
Folket behøver å vite at kongeriket er sikkert.
At kongen har en dronning, og at landet kanskje har en arving.
De vil møte fremtiden med sikkerhet!
Enig! Så la oss være sikre.
Jeg er kongen.
Jeg sier at vi skal lete etter den mystiske prinsessen,
selv om hun ikke ønsker å bli funnet.
Jeg må se henne igjen.
Men om hun ikke blir funnet...
så må du for det beste for kongeriket, gifte deg med Prinsesse Chelina.
For kongerikets beste.
Ja vel, det er greit.
Men Deres Høyhet...
Men du skal ikke spare spare på kreftene.
Deres Majestet, selvfølgelig.
Det har du mitt ord på.
Neste.
Skoen reiste både lengden og bredden av kongeriket,
og besøkte hver eneste jomfru både høye og lave,
og hver eneste sort i mellom.
Åh, herregud!
Du først, madam.
Vel, jeg kan gi det et forsøk.
Virkelig, det sier jeg. Hvor vil du ha meg?
Opp! Opp jeg går.
Åh, forsiktig, foten min er litt hoven.
Jeg har...
Det er gjæren.
Stor hertugen var tro mot sitt ord.
Han sparte ikke på kreftene for å vise prinsen
at den mystiske prinsessen ikke kunne bli funnet.
Den passer!
Den passer deg ikke. Jo, den passer!
- Den passer ikke. - Den er min!
Jeg er den mystiske prinsessen! Gi skoen tilbake.
Ta skoen fra henne!
Ikke ta skoen fra meg, vær så snill, vær så snill!
Vær så snill, det er min sko!
Lag vei for skoen!
Kan jeg prøve den andre foten?
Jeg tror ikke det.
Men uansett hva de prøvde,
så nektet den magiske skoen å passe selv de mest attråverdige av jomfruene.
Vi har funnet den mystiske prinsessen for dere!
Hva er i veien, kaptein?
Vi har ikke funnet jenta.
Jeg er skuffet på vegne av vår konge.
Åh, kom igjen, da! Ikke mist hjertet.
Det er et hus til.
Vi kan ikke la noen steiner være usnudde.
Hester! Hester!
Mor, det er vår mulighet!
Slipp dem inn!
Herrer! For en fantastisk overraskelse.
Et øyeblikk av din tid, min gode Dame.
Selvfølgelig, Deres Nåde.
Vær så snill. Denne vei.
Ella visste ikke om hvem som var nedenunder.
Ikke brydde hun seg heller.
For det var ganske sikkert at ingen hadde kommet for å treffe henne.
Jacqueline, hold opp!
Den har krympet.
Prøv igjen.
Åh, det er nok!
Selv om Ella var trist,
var ikke ånden hennes knekt.
Hun visste at ballet,
og hennes tid sammen med prinsen,
ville forbli vakre, fjerne minner,
som de av hennes mor og far,
og hennes gyldne barndom.
Den passet til meg!
Desverre, frøken.
Ja vel.
Vår oppgave er ferdig, Kaptein.
Men skjebnen kan fortsatt være god mot oss, jenter.
Selvsagt, madam!
Hører du det, Deres Nåde?
La oss dra, Kaptein.
Bare et lite øyeblikk.
Madam,
er det ingen andre jomfruer i huset ditt?
Ingen.
Har så katten deres lært seg å synge?
Det har vært nok leke-prøving i dag, Kaptein. La oss dra.
Men hun lyver, Deres Nåde.
Tullprat! Jeg stoler på Damen. Vi drar.
Stor Hertug!
Deres Majestet.
For en vakker synging. Får meg til å ville bli her litt til.
Deres Majestet, Jeg visste ikke...
Kaptein, vil du være så snill å undersøke?
Det vil være meg en glede, Deres Majestet.
Der! Ser du?
Jeg sa jo at det ikke var noen av viktighet.
Vi får se på det.
Frøken.
Du er forespurt om og bedt om å presentere deg for din konge.
Jeg forbyr deg om å gjøre dette!
Og jeg forbyr deg om å forby henne!
Hvem er du for en som vil stanse en offiser for kongen?
Er du en keiserinne?
En helgen?
En gudinne?
Jeg er hennes mor.
Du har aldri vært...
og du vil aldri være min mor.
Kom nå, frøken.
Bare husk hvem du er, din tøyte!
Ville hvem hun var,
hvem hun virkelig var, være nok?
Det var ingen magi der for å hjelpe henne denne gangen.
Dette er kanskje den største risikoen som noen av oss vil ta.
Å bli sett som den vi virkelig er.
Vær modig, og å vær snill.
Hvem er du?
Jeg er Askepott.
Deres Majestet...
Jeg er ingen prinsesse.
Jeg har ingen vogn,
ingen foreldre,
og ingen medgift.
Jeg vet ikke en gang om den vakre skoen vil passe.
Men...
om den gjør...
vil du da ta meg som den jeg er?
En ærlig jente fra landet som elsker deg.
Selvfølgelig vil jeg det.
Men bare om du vil ta meg som den jeg er.
En lærling som fortsatt lærer sitt yrke.
Vær så snill.
Askepott!
Ella!
Min kjære søster! Jeg beklager.
Jeg beklager så veldig mye.
Skal vi?
Jeg tilgir deg.
Tilgitt eller ikke,
Askepott's stemor og hennes døtre
ville snart dra sammen med Stor Hertugen,
og ville aldri sette sine føtter i kongeriket igjen.
De ville ha likt hverandre.
Vi må få malt et portrett av deg.
Åh, nei. Jeg hater å se meg selv på malerier.
Vær snill.
Og vær modige.
Og alt vil bli bra.
Er du klar?
For alt, så lenge det er sammen med deg.
Min dronning.
Min Kit.
Og så ble Kit og Ella gift,
og jeg kan fortelle deg, at som hennes gode velgjører,
at de ble ansett for å være
de mest rettferdige og snilleste regentene som kongeriket hadde hatt.
Og Ella fortsatte å se verden, ikke som den var,
men som den kunne være,
om du bare tror på modighet...
og godhet og av og til...
bare bitte lite grann magi.
NORSK TEKST OVERSATT AV LEOGATE1968...
Hvor ble det av alle sammen?