Această poveste nu este o acuzaţie şi nici o confesiune
şi în nici un caz o aventură. Moartea nu este o aventură
pentru cei ce au stat faţă-n faţă cu ea.
Această poveste este despre o generaţie de bărbaţi care
a fost distrusă de război. ERICH MARIA REMARQUE
NIMIC NOU PE FRONTUL DE VEST
'I se spune Kat, dar numele lui e de fapt Stanislav Katczinsky.
'el e şeful nostru şi are un simţ remarcabil în a găsi mâncare bună
'şi a prevesti vremea proastă.
'Dar cel mai bine se pricepe la a face rost de hrană, în mijlocul pustiului.
'Numele meu e Paul Baumer. Am 18 ani.
'Acum câteva luni, şase dintre noi eram colegi de clasa
'imbuibaţi de cunoştinţe, plini de idei şi de speranţe
'Josef Behm, va studia teologia.
'Albert Kropp, va studia dreptul.
'Friedrich Müller, care va studia orice.
'Franz Kemmerich, va deveni pădurar.
'Peter Lehr, va face călătorii şi dragoste.
'Şi colegii noştri; Tjaden, lăcătuş de profesie.
'Cel mai mare "mâncau" al companiei.
'Westus, miner. Un tip pe care e bine să îl ai de partea ta.
'Şi Detok, un fermier care nu se gândeşte la
altceva decât la caii, casa şi soţia lui.
De patru luni ne luptam cu francezii pentru o sută de yarzi de teren
'Ei ne ataca pe noi. Noi îi atacăm pe ei.
'Apoi, pentru a nu rămâne datori, ei ne mai ataca încă o dată.
Ce faci aici? Aştept
Aici. Aici!
O să fii bine.
Haide. Haide
Repede.
Uşor... uşor.
Piciorul. E norocos
O să fie bine!
'Tu eşti "Tânărul de oţel".'
'"Tânărul de oţel" devine "Eroul de oţel".'
Este de datoria mea. Oh, este onoarea mea,
să vă pregătesc pentru rolul ce-l veţi juca în acest mare război.
Patria noastră are nevoie de oameni cu caracter şi voinţa puternică.
Este de datoria mea să vă pregătesc minţile
astfel încât să fiţi în stare să vă antrenaţi trupurile
pentru Kaiser, pentru ţară,
pentru Dumnezeu.
Pentru că în mâinile voastre stă soarta naţiunii,
iar pe soarta naţiunii, se sprijină soarta întregii lumi.
Germania este o naţiune a progresului,
o naţiune a culturii...
o naţiune a ştiinţei, o naţiune a ideilor...
naţiunea lui Beethoven,
a lui Schiller, şi Goethe...
Baumer.
Domnule!
Ce-i asta?
O pasăre, domnule.
- O pasăre? - Da, domnule.
O ciocârlie?
- Da, domnule. - Foarte frumos.
Stătea pe geam.
- Linia aceasta... - Pe geam.
- Foarte bună. - Mulţumesc, domnule.
Dar tu n-ai venit aici ca să desenezi, să scri poezii... sau să visezi.
Aşa e Baumer?
Da.
Stai jos.
Domnilor, aţi trecut cu toţii examenele.
După cum ştiţi, aţi absolvit.
Timpul pentru studiu s-a terminat.
Timpul pentru datorie a început.
Sunteţi liberi. Domnule Baumer...
Rămâi puţin.
O ţigară?
Nu, mulţumesc, domnule.
Oh, nu fumezi.
Da, e un obicei prost.
Dar toate obiceiurile bune, fac ca o persoană să devină plictisitoare.
Cum spune englezul?
- Muncă fără distracţie face ca omul să devină... - Plictisitor.
Plictisitor... Da, da, foarte bine.
Deci, după cum vezi... Ai învăţat ceva până la urmă.
Exista o vreme pentru munca, exista o vreme pentru distracţie.
Ai absolvit. Timpul pentru distracţie s-a terminat!
Eşti un visător, Baumer.
Desenezi, scrii mici poeme.
Dar acum eşti un bărbat, ai alte îndatoriri,
îndatoriri pentru ţară.
Vei aştepta să fii recrutat sau te vei înrola singur?
Ei bine...
Bineînţeles, vei răspunde chemării.
Cu toţii veţi răspunde.
Toată clasa veţi merge şi veţi servi patria.
Ştiu că voi fi mândru de tine, Baumer.
Dacă putem fi suficient de odihniţi, nu ar strica un puţin război.
- Dacă ai putea primi hrană suficientă. - Dacă ai putea obţine destule femei.
Hai, Heinrich, deschide, ne e foame.
Cunoaşteţi regulile. Trebuie să fiţi toţi aici..
Suntem aici!
Nu mă minţiţi. Am mâncare pentru 150 de bărbaţi
Şi eu nu servesc până nu vor veni toţi.
Restul sunt fie în cârciumă sau împingând în sus margarete!
Ei bine, am gătit pentru 150 de bărbaţi.
Ah! Aşa că, atunci toţi ne vom satura. Odată!
- Ai pâine pentru 150 de oameni? - Da.
- Şi cârnaţi? - Tutun?
- Da, dar... - Bine, hai să le luăm!
Aşa că hai, că e suficientă...
Porţie dubla!
Este corect? Dubla!
Am făcut raţii la 80 de bărbaţi.
Aici e locotenentul Bertinck.
Fasolea miroase bine, sergent..
Mulţumesc, domnule.
Ar fi frumos pentru a vedea acest lucru măcar o dată pe front. Eh, Katczinsky?
Da domnule! Aveţi dreptate!
Mâncare consistentă!
Mulţumesc, domnule.
- Hai, jefuitor de burţi, l-ai auzit. - Da, dar el nu a spus...
Uite, tu... Suntem a doua companie.
Eşti bucătarul pentru a doua companie.
Nu ai făcut mâncare pentru 80 de bărbaţi, ai făcut mâncare pentru a doua companie.
Şi noi, la naiba cu tine, suntem a doua companie!
Ei bine, nu este corect.
Haide!
Hai, încetează cu mizeria asta!
Nu este corect. Ar trebui să existe un sistem.
Nu este corect. Eu gătesc toată mâncarea...
Hai! Hai! Dubla!
'Astăzi e o zi minunată.
'Toată lumea a mâncat cât pentru doi şi a venit şi poşta.
'Iarba se clatină în vânt.
'Fluturii albi zboară jucăuşi.
'Cat de des am fost aproape de moarte în ultimele zile?
'Haideţi să nici nu ne gândim.
'Haideţi să ne bucurăm doar de viaţă.
'Toată lumea parcă a renăscut.
'Maci roşii, mâncare bună,
'ţigări şi un vânticel de vară.'
Paul? Paul?
Mergem să-l vedem pe Kemmerich.
Soră, nu ştii unde îl găsesc pe Franz Kemmerich?
Da, e în partea aceea.
Franz.
Cum te simţi?
Cineva mi-a furat ceasul.
- Ticăloşii! - Te-am avertizat, Franz.
- Ştiu. - Spune-i doctorului.
Vei merge în curând acasă.
Crezi?
- În orice zi. - Arăţi bine, Franz
Mă simt... sunt bine.
Piciorul. E aşa de dureros.
E aşa de rece.
Durerea asta e biletul tău către casă.
Ar trebui să fii recunoscător pentru această durere.
Aşa e! De acum încolo o să fumezi liniştit acasă
povestindu-i minciuni Katrinei Hammerschmidt.
Ai aici nişte ţigări şi o bucată de brânză cu complimente de la Kat,
şi piaptănul tău e în cutia de tutun.
Pune-le sub pat, te rog.
Ascunde-le. Ştii că mi-au furat ceasul.
Franz, vrei să le duci pe astea înapoi acasă?
De ce nu?
Păi, nu ai nevoie de cizme acasă.
Am putea face schimb.
- Am... - Nu! Mama mi le-a dat.
- Mi le-ai putea împrumuta mie? - Nu.
Vei fi acasă mult mai repede ca noi.
Aşa e! Nu trebuie să mai aştepţi mult.
Infirmier. Infirmier!
Nu vin. Niciodată nu vin.
O să aducem pe cineva.
- Va fi alfel acasă. - Când ne vom întoarce...
-.. Vom fi împreuna. - Venim şi mâine.
- O să vin mâine. - Mulţumesc. Vă mulţumesc.
Mă voi întoarce.
Poate îmi găsiţi şi ceasul.
Aşa o să facem.
Crezi că nu-mi pasă de Franz?
Binenţeles că îmi pasă.
Dacă aş putea să-i salvez piciorul sau viaţa, mergând pe un gard de sârmă ghimpată, aş face-o.
Dar unde merge el, nu are nevoie de cizme.
Nu are nevoie de nimic.
Iar cizmele mele mă strâng. Mă strâng cu adevărat.
De ce să-i ia cizmele un blestemat de infirmier
şi nu unul dintre prietenii săi.
Are dreptate, Paul.
Ştiu.
Foarte bine, Kemmerich.
Mi-au amputat piciorul.
Putea fi mai rău.
Wegler şi-a pierdut braţul drept, ceea ce e mult mai rău.
Şi-apoi, pleci acasă.
Crezi?
Bine-nţeles.
Crezi?
După ce te operează.
Eu nu cred.
Nu vorbi prostii.
Voiam să fiu pădurar cândva.
Vei fi.
Se fac acum nişte picioare artificiale minunate.
Poţi face orice.
Dacă îmi găseşti ceasul, trimite-l acasă.
Vei merge la o casă de refacere.
Poate la cea din Klosterberg.
Iţi aminteşti când mergeam pe acolo.
Iţi aminteşti plopii?
Râul plin de peşti?
Franz, Franz... Când mă întorc, vom merge din nou pe munte.
Poţi să dai nume tuturor copacilor.
Şi să-mi povesteşti despre ei.
Franz, nimic nu se va schimba.
Vom fi împreună din nou.
Franz? Franz.
Dă-i... Müller... cizmele... mele.
Doctore? Doctore? Unde e doctorul? Doctore!
Doctore!
Unde e doctorul? Doctore?
Doctore! Repede, Franz Kemmerich moare.
Unde e asta? Patul 36, picior amputat.
De unde să ştiu cine e? Am amputat cinci picioare astăzi.
Du-te tu şi vezi.
Astăzi au fost şaisprezece morţi, acesta ar fi al şaptesprezecelea.
Vor fi probabil vreo douăzeci pană la urmă.
Trebuie să-l ducem de aici. Avem nevoie de pat.
Aşteaptă întinşi pe podea afară.
Nu uita, schimbă-ţi ciorapii în fiecare zi.
- Oh, mamă! - O voi face.
- Paul. - Da, doamnă Kemmerich?
Te rog, putem să vorbim un minut?
- Vreau să-mi promiţi ceva. - Ce, doamnă Kemmerich?
- Ai grijă de Franz. - Bine-nţeles...
El ascultă de tine. Va face orice spui, adu-ţi aminte.
Ţine-l departe de pericol. Şti ce nesăbuit e el.
- Mă voi asigura că totul e în regulă. - Mulţumesc.
Dumnezeu să te binecuvânteze, Paul.
Maria, Maria.
Ai grijă de fratele tău.
Ne vedem curând. Ai grijă. La revedere, Mamă.
Haideţi. Hei, scularea. Repede.
Haideţi băieţi! Treziţi-vă!
Să mergem, Hei treziţi-vă, Hai!
Haideţi, Haideţi, Haideţi!
E frumos afară. Haideţi.
Hai. Scularea. Mâncare.
Haideţi.
Oh, Kat. Nu ştiu cum faci.
Data viitoare te iau cu mine şi-am să-ţi arăt cum să faci rost de mâncare.
Când n-o să mai fiu aici, îţi va fi mai uşor să te descurci.
Cum n-o să mai fii aici? Tu întotdeauna eşti aici.
Auzi la el 'întotdeauna' nu-i chiar aşa de mult.
Oricum, mai bine înveţi că să nu umbli flămând.
Deci, atenţie la profesor.
Vine. Vine.
- Ce-a vrut? - Nu contează. Suntem liberi.
Timpul pentru muncă, pentru datorie. Vei fi voluntar, toţi împreună, toată clasa.
Bine-nţeles. Behm, şi tu.
- Nu cred că mă ia. Ochii mei. - O să te ia.
Dar nu în seara asta. În seara asta ne-mbătăm.
Iron Youth. Iron Youth.
La Max!
Cine vor fi gardienii Rin-ului
O ţara mea...
Ei bine, tinerilor. Vreţi să vă alăturaţi armatei?
Da, da!
Ei bine, şi eu am fost chemat.
Tu, Himmelstoss?
Sunt în rezervă.
Himmelstoss este rezervist.
Mă duc în serviciul activ.
Himmelstoss este în serviciu activ!
Da, aşa este tinerilor domni. Asta-i uniforma mea, înţelegeţi?
Asta-i uniforma mea!
Aşa este tinerilor domni.!.
Capetele voastre sunt umplute cu gunoi din cărţi!
Cât de curând veţi învăţa altfel de lecţii!
Dumnezeule Atotputernic, mulţumiri pentru bucatele pe care ni le-ai pus în faţă.
Credem în tine pentru a-i proteja pe Kaiser
şi patria mama...
şi pe toţi soldaţii noştri curajoşi...
şi pe fiul nostru, Paul Baumer,
care a ales să-şi servească patria mama...
Îţi cerem protecţia ta pentru Paul Baumer.
Amin.
Războiul se va termina în câteva luni.
Ruşii sunt terminaţi, Francezii se prăbuşesc,
Submarinele noastre flămânzesc Anglia.
Americanii niciodată nu vor lupta.
Victoria este în mâinile noastre.
Oh, te invidiez, Paul.
Vei mărşălui către Paris, trupe cu făclii, steaguri care flutura în vânt...
Te invidiez, Paul.?
Patrie iubită?
Cu credinţa şi adevăr?
De-a lungul Rinului vom sta?
De veghe asupra ta de pe Rin vom sta...?
Patria o vom apăra...?
Vom fi gardienii de pe Rin.?
O Patrie iubită?
Cu credinţa şi adevăr?
De-a lungul Rinului vom sta?
De veghe asupra ta de pe Rin vom sta...?
Patria o vom apăra. - Stai!
La stânga!
În formaţie de câte trei rânduri.!
Trei plutoane.
Pe loc repaus..
Domnilor, bine aţi venit!
Veţi fi oaspeţii noştri pentru următoarele 10 săptămâni.
În aceste zece săptămâni, veţi deveni soldaţi germani.
Veţi pleca de aici pentru a merge la unităţile voastre de pe linia frontului.
Unde aveţi privilegiul să serviţi Kaiserul
şi Patria.
Domnilor, bine aţi venit!
Bună dimineaţa, tinerilor domni.
Mă numesc Himmelstoss.
Caporal Himmelstoss. Eu voi fi instructorul dumneavoastră.
Veţi vedea că sunt un foarte bun profesor. Ştiţi de ce?
Pentru că, ceea ce vă voi învăţa eu nu veţi uita niciodată.
Niciodată.
Atenţie!
Pe loc repaus.
Atenţie!
Pe loc repaus.
Atenţie!
La dreapta!
La stânga!
La dreapta!
Înainte marş!
Stâng, sting, sting, sting, sting...
Stâng, sting, sting..
Stâng, sting, sting, înainte...
Cu ocolire la dreapta... marş!
Întoarce! Stâng, stâng, stâng! Stâng, stâng! Stop!
Atenţie!
Privirea la dreapta!
Privirea 'nainte!
La dreapta!
Înainte marş!
Stâng, sting,.. Înainte!
Pe două rânduri.
Pas alergător!
Stâng, sting,.. Înainte!
Cu ocolire la dreapta... marş!
Stâng, sting, sting, sting, sting, sting...
Cu ocolire la dreapta... marş!
Stâng, sting, sting, sting, sting, sting...
Stâng, sting, sting, sting, sting, sting,
sting, sting, sting... Culcat!
Fii gata!
Drepţi!
Înainte!
Culcat.
Fii gata!
Drepţi!
Înainte!
Culcat.
Fii gata!
Drepţi!
Înainte!
Intraţi în dormitoare. Inspecţie în 30 minute.
Pe loc repaus.
Culcat!
Fii gata!
Drepţi!
Înainte!
Culcat.
Fii gata!
Drepţi!
Înainte!
Culcat.
Fii gata!
Drepţi!
Din nou!
Hai, sus, sus, sus, sus.
Hai. Hai
Tu
Din nou!
Baumer.
Din nou!
Vei plăti pentru asta, Baumer.
Puşcă. Umple magazia.
Nu, nu, caporal!
Trebuie să fii mereu în gardă, caporal.
Atac!
Culcat.
Perioada de instrucţie s-a terminat.
Sunteţi soldaţi acum în armata imperială.
Gata să porniţi la luptă pentru Kaiser şi pentru patrie.
Pe front, veţi înţelege valoarea şi scopul
a tot ceea ce aţi învăţat aici,
a tot ceea ce ofiţerii vostrii v-au arătat.
Metodele lor au fost câteodată mai aspre,
dar mulţumită lor aţi putut fi capabili
să puteţi învăţa ceea ce trebuia învăţat.
V-au învăţat să fiţi soldaţi.
Să fiţi soldaţi în serviciul atotputernicului Dumnezeu,
al Kaiser-ului şi al ţării.
La dreapta!
Înainte marş!
Deschide.
Arma pe umăr!
La dreapta!
În vagoane!
Nu fumaţi!
Compania a 5-a, daţi-vă jos! Stai aşa!
Compania a 2-a. Pe aici. Coboraţi, pe două rânduri.
Deci... Iată-vă aici.
E un obicei să se repartizeze câte un om cu experienţă, la fiecare pluton nou.
Voi sunteţi noul pluton.
Eu sunt omul cu experienţă.
La şcoala de instrucţie, v-au dat o grămadă de informaţii,
Şi v-au învăţat ce înseamnă să fii soldat. Va trebui să vă străduiţi să uitaţi totul.
Vă voi învăţa luc... Ascultă-mă, băiete!
Vă voi învăţa lucruri practice.
De exemplu cum să vă purtaţi în linia întâi.
Şi cum să-i omoraţi pe franţuji.
Nu trebuie să aşteptaţi prea mult pană vă voi boteza.
Dar mai întâi vă vom da nişte mâncare, şi vă vom lăsa să dormiţi,
Apoi vom merge în prima patrulare.
La noapte.
Acele bubuituri profunde, ne arată că se foloseşte artileria grea.
Cad în spatele nostru, aşa că nu vă faceţi griji.
Loviturile vin mereu câte trei, şi cad mereu aproape împreuna.
Ai cinci până la zece secunde între fiecare salvă pentru a ajunge acolo unde vrei să te adăposteşti.
Poţi auzi venind un zgomot prelung, asta e un lucru bun.
La fel ca un mortier.
Dar cel mai periculos zgomot pe care trebuie să-l auzi este " eeee! "
bâzâie ca un ţânţar.
Acestea sunt chestii mici pe care ei le numesc tăietoarele daisy.
Ai doar trei secunde înainte de a fi lovit.
Nu aşteptaţi pentru nici un motiv!
Până aici, veţi învăţa să aveţi încredere în instinctul de animal.
Înţelegeţi!
Aşa că... Nu aşteptaţi. Mişcare. Atunci când auziţi ceva, orice.. bubuituri, şuieraturi lasa ce ai de făcut şi...
Loveşte solul - repede
- Înţelegeţi! - Da domnule.
În regulă, băieţi. O să fie nişte focuri de artificii.
Franţujii vor să vă spună bun venit.
Staţi doar aproape de Kat,
şi mişcaţi-vă când vă spun eu să vă mişcaţi.
Ascundeţi-vă! Plecaţi din drum! Repede, repede!
Culcat! Plecaţi de pe drum.
Ascundeţi-vă! Plecaţi de pe drum.
Împuşcaţi caii răniţi!
Împuşcaţi-i!
Împuşcaţi-i, n-auziţi?
Împuşcaţi-i!
Hei! Eşti nebun? Vrei să omori pe cineva?
Culcat.
De ce? Ce v-au făcut ei? Nu v-au făcut nimic.
E greşit să foloseşti cai. Să ucizi cai e greşit.
În regulă băieţi. Cu voi francezii sunt terminaţi.
Haideţi, să mergem, băieţi.
Ridicaţi-vă.
Sus. Haideţi, băieţi.
Toată lumea-i aici?
Adunaţi-vă, băieţi.
Gustul realităţii. O să vă obişnuiţi.
Sunteţi gata?
În regulă.
Da, sunteţi aproape gata să deveniţi soldaţi acum.
Staţi lângă Kat şi va fi totul bine.
'Suntem pe front de aproape un an. Suntem soldaţi acum.
'Ştim acum locul bine.
'Suntem acasă.
'Numai Kemmerich e mort, dar tot auzim despre alţii din clasa noastră,
'morţi, răniţi.
'Intodeauna, ne agăţăm fiecare de o şansă de supravieţuire.
'Dacă răsună o împuşcătură, toţi suntem cu capetele 'plecate,
'pentru că nu se ştie niciodată unde va cădea.'
'Poţi fi sfâşiat în bucăţi în explozia unei bombe,
'sau poţi supravieţui zece ore rănit în câmp deschis.
'Bine-nţeles, fiecare soldat crede în şansa lui de supravieţuire.
'Dar nici un soldat nu are o mie de şanse.
Aruncătorul de flăcări. O nouă invenţie
La lista de modalităţi de a ne ucide între noi,
cele mai deştepte minţi din lume
au adăugat acest miracol modern de ingeniozitate industrială
lncinerare.
'Chiar şi şobolanii de aici sunt mai graşi decât ceilalţi.
'Noi le spunem şobolani cadavre..
'Au feţe îngrozitoare, şi chiar cu stomacul gol,
'te ia cu greaţă când le vezi coada lungă şi goală.
'Momeala e pâinea, atât de infectă încât nu se poate mânca.
'Aceşti şobolani sunt atât de obraznici, încât dacă ne strângem grămadă,
'Se plimba printre noi şi-atunci încercăm să-i lovim.
'E o modalitate de a mai trece vremea.'
Măştile de gaze. Măştile de gaze.
'Gazul, cea mai temută, şi cea mai perfidă arma.
'Nu pot să uit acea privelişte îngrozitoare din spital.
'Un pacient sufocat cu gaz,
'scuipandu-şi afară plămânii arşi.
'E mai bine să îţi încerci şansele în câmp deschis
'decat să stai în gropi unde vaporii de gaz se aşează.'
'Noii recruţi, mai mult ne fac probleme decât să fie folositori.
'Mor cam între cinci şi zece din fiecare nou pluton.
'Şi sunt ucişi uşor pentru că sunt lipsiţi de experienţă.
'Nu ştiu nimic şi mor ca muştele.
Nu, nu!
Prinde-l.
Dă-mi o puşcă... Dă-mi o puşcă!
Kat, aşteaptă!
Un copilaş.
Doar un copilaş
Atenţie la sârma.
Sunt pregătiţi pe poziţii.
- Alături? - Da, domnule.
'Cat să fii trecut?
'săptămani, luni, ani?
Numai zile.
'Ieri eram în bătaia puştii. Astăzi ne odihnim.
'Maine mergem din nou în tranşee.'
Băieţi, băieţi, veniţi încoace!
Voi mergeţi pe acolo.
Voi pe aici. Pe aici.
Uşor, uşor!
Înconjuraţi-le, înconjuraţi-le!
Repede, o să scape. Prinde-o, prinde-o!
Prinde-o!
Au scăpat.
Cineva să mănânce ficatul. Eu sunt la regim.
Bătrâna mea nevastă pune o grămada de condimente: basil, paprikă...
iar umplutura e ceva foarte special.
După toate aprecierile...
Un adevărat festin. Mă simt ca un rege.
Eh, nu-i rău, nu-i rău.
După cum am spus, nu-i un războiaş aşa de rău.
Nu mi-ai răspuns niciodată la întrebare, Joseph.
Ce întrebare?
- Ce faci după ce toate astea se termină.
Ce vom face toţi, ne îmbătăm?
Asta e răspunsul cel mai inteligent pe care l-am auzit până acum...
Bine-nţeles că o să se-mbete.
Atunci va fi acasă şi mama şi alte alea...
Ce altceva?
Spune-i, Joseph. Nu-ţi fie ruşine.
Nu mi-e ruşine.
Merge la şcoala teologică vrea să ajungă preot.
Un an pe front şi nu s-a schimbat nimic în legătură cu asta?
Dumnezeu e tot în cer?
Nimic nu va schimba asta.
- Şi tu, Müller? - Voi fi un inginer.
Asta e tot ce mi-am dorit vreodată să fiu. Sunt unul dintre cei norocoşi.
- De ce? - Întotdeauna am ştiut ce am vrut să fac.
Ca şi Behm.
La fel ca fermierul. Eh?
Înapoi direct la recoltă, Detering?
Înapoi la caii mei şi oile mele! Şi recolta.
Şi la nevastă.
Ce vei face, Tjaden?
Asiguraţi-vă că Himmelstoss nu este pe lângă mine.
Ştiu ce vreau.
Ştim cu toţii ce vrei.
Vreau să se dezbrace fiecare domnişoară de aici, până la Rin.
Vorbim despre o viitoare cariera, Leer.
Am pe deplin intenţia de a face o carieră din hobby-ul meu pe tot parcursul vieţii.
Voi deveni primul profesor de plăceri din lume.
Dar tu? Înapoi la masa de pantofar?
Şi la copii.
Caţi ai?
Mai bine nu întreba. Bine că sunt pantofar,
Aş da faliment numai cumpărând papuci.
Dar tu, Westus?
Un pat de puf.
Da. şi o fată grasă.
Nu voi ieşi din camera o săptămână!
Întrebarea este, ce vei face pentru un trai mai bun?
Mm?
Ştii ce? Cred că voi rămâne în armată.
- Eşti nebun? - Ei bine, în timp de pace mâncarea e bună,
dormi într-un pat şi în fiecare săptămână ai lenjerie curată.
Seara, eşti liber, te duci la Berărie.
Este o viaţa mult mai bună decât la săpat de turbă.
Mult mai bună...
Sicrie. O încărcătură mai mare ca de obicei.
Asta înseamnă o ofensivă mai mare?
Ce amabili sunt cei de la cartierul general.
Chiar ne trimit obiecte pentru a le umple (sicrie).
Haideţi, coborâţi!
Ridică-l!
Cu grijă, cu grijă.
Caţi ani ai?
Şaisprezece.
La anul, direct din leagăn.
- Tu ai crestat baioneta asta? - Da, domnule.
Cine te-a învăţat?
- La şcoala de instrucţie... - Şcoala de instrucţie, eh?
Băiete, dacă inamicul te prinde cu asta... nu te omoară,
Iţi scoate ochii afară din orbite pe care le umple cu rumeguş...
Nimeni nu mai foloseşte aşa ceva.
E o înţelegere reciprocă, de ambele părţi.
N-am ştiut.
- Prima dată pe front? - Da, domnule.
Nu mă domni. Sunt soldat.
Îmi pare rău, m-am gândit...
Nu gândi. Ascultă numai.
Da, domnule.
Cazmaua e mai bună.
Dacă loveşti un om sub bărbie, îi tai capul.
E şi o bună măciucă.
Pentru că e grea.
Loveşte între gât şi umăr. Chiar aici. Îl despici în două.
- Sfânta fecioară! - E şi curat.
Baioneta se poate înţepeni între coaste, Trebuie să-l împingi ca s-o poţi scoate.
Timpul trece, eşti ca şi mort.
Înţelegi?
Şi acum, unde-i conducătorul de pluton?
Caporal Himmelstoss a spus că ne întâlnim aici.
Ah.
Ce caporal?
Himmelstoss.
- De la şcoala de instrucţie din Oldenberg? - Da, domnule.
Nu-mi vine să cred!
Răzbunarea e a mea!
Cum de a plecat de pe terenul său de joacă şi Să nu-mi spui că s-a oferit voluntar!
Nu, domnule. A intrat în nişte belele.
A cam exagerat cu doi soldaţi pe terenul cu noroi. Ştiţi terenul?
Ştim noi despre terenul cu noroi?
A mers prea departe. Aproape i-a omorât.
N-a observat că fiul judecătorului îi priveşte.
Şi, l-au trimis aici. Nu şi-a dat seama că se distruge singur?
A mers prea departe.
O doamne. De abia aştept.
Ei, bine. Uite cine-i aici.
La o parte!
Ei bine, ne întâlnim din nou.
Kropp, nu-i aşa? Vă amintiţi de mine, Caporal Himmelstoss.
Müller, eşti şi tu aici? Oh, da, îmi amintesc foarte bine de tine.
Leer, Behm, Baumer... Baumer.
Memoria mea e la fel de bună!
V-am spus că n-o să uitaţi niciodată ce v-am învăţat.
Aţi reuşit să rămâneţi în viaţă.
Nu şi Kemmerich.
Kemmerich? Nu-mi amintesc de Kemmerich.
Restul văd că v-aţi învăţat bine lecţia.
Uite o lecţie pentru tine Himmelstoss! Acum suntem pe front...
Nu te întoarce niciodată cu spatele!
Ce-ai spus?
Deci acesta e marele Caporal Himmelstoss?
Dar tu cine eşti?
Te-am întrebat ceva, soldat.
Himmelstoss. E o latrină mai jos pe drum.
De ce nu faci un salt?
Tu realizezi că vorbeşti cu un ofiţer superior?
Vrei să ajungi la curtea marţială?
Stai în poziţie de drepţi,
când un ofiţer superior vorbeşte cu tine.
Cu toţii!
Pluton, atenţie!
La dreapta.
Cu ocolire la dreapta, înainte... marş.
Stâng, stâng, stâng, stâng.
Stâng, stâng, stâng, stâng, stâng, stâng.
Ele sunt bune pentru noi. Ne-au adus delicioasa brânza edamer.
Mâncam şi bem, desigur, dar fără să fim mulţumiţi de asta.
Pentru că întotdeauna ne hrănesc aşa înainte de a ne trimite în iad.
Kat şi-a pierdut bună dispoziţie
Când el miroase brânza, miroase a necaz
şi bineînţeles ca necazul vine
Uşurel, băiete, uşurel. O să fie în regulă.
Ah, vezi cum explodează? Boom, imediat.
Vrei să omori franţuji cu asta?
Dă-mi-o mie când termini, vreau să-mi lustruiesc cizmele.
O să fie bine băiete.
O să te obişnuieşti.
Intodeauna fac aşa înainte de o mare ofensivă.
Ideea e să nu ne lase să dormim.
Huh, după care vor ataca,
iar noi nu vom fi în stare să ripostăm pentru că suntem prea obosiţi.
Două zile şi două nopţi. Cât mai durează?
Nu prea mult, nu mult.
De ce nu se opresc?
Unde mergi?
Mă întorc... într-un minut.
Nu, stai liniştit. Aşteaptă. O să se termine curând. Haide, stai jos şi linişteşte-te.
Lasă-mă. Trebuie să plec.
Stai jos şi calmează-te.
Şi acum, mergi şi stai jos. Vezi cum te porţi. Linişte!
Linişte...
La atac!
Haideţi, să mergem. Haideţi... haideţi!
'Nu stăm prea mult, aşteptând să fim ucişi.
'Distrugem şi omoram ca să ne salvăm vieţile şi să ne răzbunăm.
'Cand le vedem feţele, devenim bestii sălbatice.
'Ne transformăm în asasini şi ucigaşi.
'Şi Dumnezeu ştie în ce altceva.
'Dacă propriul tată ar veni cu ei,
'N-am ezita să aruncăm în el cu o bombă.
Înainte! Foc!
Ce dracu-i asta?
Haideţi, să mergem. Haideţi, toţi.
Haideţi, mişcaţi. Şi tu soldat.
Să mergem, haide, haide. Haide, haide.
Ce se întâmplă acolo?
Haideţi!
'Cat să fii trecut? Zile, săptămâni, luni, ani?
'Atac, contraatac. Şi par înfipte în ţărână.
'Iarnă, vară... zilele sunt fierbinţi, iar morţii sunt ne-ngropaţi.
'Obuzele îi vor îngropa.
'Dar când suflă vântul, aduce miros de sânge,
'greu şi dulce.'
Nu, shh... shh...
Shh! Shh!
Nu, nu...
Nu, shh. "Vreau"...
"Vreau"... ajutor... Vreau să te ajut.
Ohh!
N-am vrut să te omor.
Dar ai sărit aici aşa.
Tu ce-ai fi făcut? E...
Nu ne-am întâlnit niciodată aşa,
faţă în faţă.
Ţi-am văzut doar puşca...
baionetă...
grenadele.
Dacă toate astea nu ar fi fost...
am fi putut fi fraţi.
Dar ei nu ne-ar fi lăsat niciodată să ştim, nu-i aşa?
Nu ne-ar fi lăsat niciodată.
Avem mame...
taţi...
aceeaşi...
frică de moarte.
Aceeaşi...
durere.
Acelaşi...
totul.
Totul.
Iartă-mă, frate.
Aş putea scrie... familiei tale.
Da...
Da, o să scriu!
'Gerard Duval, zeţar.
'L-am ucis pe Gerard Duval tipograful.'
Batalion, atenţie!
Prezentaţi arm'!
Privirea la stânga!
Comandant de batalion, domnule.
Maiestate, am onoarea să vă aduc salutul
Batalionului 150 infanterie.
Maiestate, Soldat Bernard.
Maiestate, Soldat Langer.
Maiestate, Caporal Himmelstoss.
Batalion! Pe loc repaus!
Ofiţeri, ofiţeri-delegaţi, voluntari.
Toţi cei care au obţinut astăzi decoraţii,
Au participat la acţiuni în sprijinul cauzei noastre măreţe.
De acum înainte, Germania aşteaptă de la fiecare dintre voi, să le urmaţi exemplul.
Începând de azi, Kaiser-ul vostru vă îndeamnă să aspiraţi cu toţii la o astfel de putere,
la o astfel de vitejie, la o astfel de supunere, pentru Dumnezeu şi pentru ţară.
Dacă faceţi asta, soldaţii mei
Cu siguranţă veţi purta toţi într-o zi o medalie
pusă în piept chiar de către Kaiser.
V-aţi făcut cu toţii datoria ca nişte nobili luptători germani.
Aţi arătat lumii forţa voastră.
I-aţi umplut de frică pe duşmani.
Cu ajutorul lui Dumnezeu, veţi aduce o glorioasă victorie naţiunii noastre.
Kaiser! Abia aştept să-i spun tatălui meu.
Oh da? Ce o să-i spui?
O să-i spun că l-am văzut pe Kaiser!
Fii serios - nu o să creadă asta.
- Părea un om foarte frumos. - Da, într-adevăr frumos.
Crezi că e adevărat că l-au forţat să intre în acest război?
- N-aş spune asta. - De ce nu?
Este vina generalilor, el a trebuit să spună da.
- Deci, generalii au început războiul? - Generalii francezi, da...
Generalii francezi le-au spus Kaiserului că trebuie să avem un război?
Nu, nu înţelegi...
Fiţi atenţi cu aceste uniforme, băieţi.
Trebuie să fie transmise la următoarea grămadă de eroi
care sunt decoraţi de către Kaiser.
Kat, de ce crezi că suntem în acest război?
- Pentru a ne apăra Patria. (Fatherland) - Dar francezii pentru ce luptă?
Pentru a-şi apăra Patria. (Motherland)
Şi cine are dreptate?
Cine câştigă!
Asta nu e foarte patriotic.
- Nu foarte ce? - Patriotic.
Poate nu. Poate nu e foarte patriotic să-ţi foloseşti capul.
Poate că adevăratul patriot îşi pleacă capul şi executa ordinele cu sufletul la gură...
- Şi primeşte o medalie pentru asta. - La fel ca Himmelstoss?
Vă puteţi imagina ca acest mic păun obţine o medalie?
De la Kaiser?
Fii corect, a meritat.
El se comporta ca un adevărat soldat german.
El a fugit înainte, când i s-a ordonat să avanseze
Şi a fugit înapoi când i s-a ordonat să se retragă.
Singurul lucru pe care nu l-a făcut ca un soldat german... a fost să moară.
Crezi că pentru asta merită să lupţi? Doar ca să mori?
Ei bine, tu ştii pentru ce ne luptăm?
Ştie cineva pentru ce ne luptăm?
Pentru Kaiser?
Poate dacă ar fi rămas în prim plan nu ar fi fost nici un război.
Caporal.
Vino aici.
Stai jos.
Ascultă, ţara noastră a fost insultata din cauza asta a început războiul.
" ţara lor a insultat-o pe a noastră "? Nu înţeleg.
Un munte din Franţa a insultat un munte din Germania?
Înţelegi ce vreau să spun.
- O ţară o ofensează pe cealaltă. - Atunci ce fac eu aici?
Nu am fost jignit.
Cum aş putea fi jignit? Nu am fost înainte niciodată în Franţa.
În toată viaţa mea am cunoscut numai o mâna de francezi.
Păreau în regulă cu mine. Umani, oameni.
Să-ţi spun, singurul motiv pentru care ne luptam în acest război
se datorează faptului că este util cuiva.
Hm? Dar cui?
Nu pentru mine.
Lasă-mă să-ţi spun ceva - despre acei generali.
Ei primesc ceva din toate astea.
Ce primesc?
Celebritate!
Hei, a auzit cineva vreodată de Vitry-les-Bois?
Este un produs de patiserie francez!
Este un sat francez ocupat şi noi toţi mergem acolo.
- Pentru ce? - Pentru o permisie de şapte zile!
Ai văzut vreodată asemenea fată frumoasă ca aceasta.
Niciodată.
Câţi ani crezi că are?
21, 22.
Oh nu. Nu cred că ar fi mai mare decât noi.
Aş spune... 17, cel mult.
Oh, e atât de curată.
De ce nu? Pun pariu că face baie în fiecare zi.
Mm, de două ori. De trei ori pe zi.
Nu are murdărie sub unghii.
Cum poate să poarte pantofi de genul ăsta?
- Şi pantalonii albi! - Nu am!
Am o pereche de genul ăsta acasă.
Ar fi frumos, nu-i aşa, Albert?
Poate am putea merge la staţia de deparazitare.
De ce? Vei fi acoperit din nou în jumătate de oră.
Mă simt atât de murdar.
Hei! Ia-ţi mâinile de pe ea, e a mea!
Vai!
Care sunt acei Krauts murdari care te-au minţit, dragă?
Haide, shutzy, aruncă-te în braţele mele.
Ştii, ea seamănă mult cu prima fată pe care am avut-o.
Olga.
Olga, mica mea văcuţa.
Haide, n-ai avut ceva de genul ăsta.
Oh nu?
Ne vedem mai târziu.
- Unde te duci? - Să mă spăl..
Ce e în neregulă cu acest sărut?
O să ne ia săptămâni să ajungem la piele.
- Poţi să-mi dai o bucată de săpun! - Cum e apă?
Minunată! Hai intră!
Hei! Uite acolo!
"Hello! Bonjour, bonjour! Plăcut! Plăcut!"
Cineva să facă ceva! Nu le lăsaţi să plece!
"Alo, Mademoiselles! Alo, Mademoiselles!"
"Prieten!, prieteni, domnişoarelor!"
Un minut, domnişoara!
- Stai, te rog!. - Spune-le să vină încoace.
Er, da, er... domnişoară, veniţi pe malul ăsta, da?
Veniţi, vă rog.
- Întreabă-le ce fac la noapte. - Nu le lăsa să plece!
Vrem să vorbim cu voi, da?
- Spune-le că vrem să vorbim. - Să vorbim?!
- Vorbiţi, domnişoarelor! - Hei! Hei, aşteptaţi un minut!
Spune-le... domnişoarelor!
Veniţi aici, "da"?
Nu vă duceţi încolo, veniţi aici.
Domnişoare, iubire, da?
Veniţi pe malul ăsta, avem iubire, da?
Da!, Da!
- Nu plecaţi! - Yoo-hoo!
Domnişoară, pâine, da? Vrei pâine?
Priveşte!
Yum-yum-yum-yum-yum, da? Pâine!
Veniţi pe malul ăsta, da?
Voi!
Veniţi!
Aici!
Acum!
Da!, Da!
- Ce a spus ea? - Vor să vină pe malul nostru. Nu...
- Nu se poate! - Nu, nu putem!
Nu putem! Avem gărzi, santinele, înţelegi? Ceas.
Noi nu putem, ei sunt acolo în aval.
În seara asta!.
Veţi veni!
Acolo!
Casa noastră!
Vor să mergem la ele deseară!
Da! Cu ceva de mâncare, da?
- Cu ceva de mâncare! - La casa ei!
Casa!
- "Bună ziua! Bună ziua! Bună ziua!" - La revedere!
Bea, Tjaden
E ghinion, noi suntem patru iar ele numai trei.
Mm-hmm... Ghinion.
Înţelegi, nu-i drept faţă de fete.
Bea, Tjaden. Cât de des poţi tu să bei vin franţuzesc?
Nu-i drept faţă de fete... Nu.
Unul dintre noi trebuie să facă sacrificiul suprem.
Mmm?
Pană la fund, Tjaden, ai rămas în urmă.
Poate ar trebui să tragem la sorţi?
Ai pierdut.
"- Bună seara. - Bună seara."
Arată bine. Fiecare o ia pe cea din faţa lui, nu?
Eu sunt cu totul de acord.
Iţi place a ta, Albert?
Da.
Paul?
Dar tu eşti alb ca zăpada, cred.
Aaa...
Mă întreb, eşti bun la pat?
"Da"!
"Micul meu soldat".
Vino. Vino.
Nu, nu. Aici.
"- Câţi ani ai tu"? - Eh?
- "Ton age"? - Nu...
- "- Câţi ani ai tu"? - Oh! Am 19.
19...
19... Oh!
"25 de ani? Serios? - Nu exagerezi"
Camera se întuneca şi se dizolvă în penumbră
şi numai faţa ei în apropierea mea este clară.
Faţa ei o ating cu o sensibilitate care iese din noapte...
şi mă las cuprins de braţele ei voluptoase.
Război şi teroare,
şi decadentă,
pentru a trezi tinereţea şi fericirea.
Atenţie! Atenţie! Adăpostiţi-vă!
Hai vino! Vino, Albert!
- Piciorul meu! - Haide, Albert! Sus! Sus!
Haideţi, băieţi, încă puţin.
Jos! Rămâneţi la pământ!
Mă-ntorc îndată!
Hei!
Uşor!
Paul!
Ai grijă!
Kat.
Kat!
Kat, haide!
- În regulă. - Uşor, uşor.
- De la Kat. - Ce e?
- E o călătorie lungă. O să-ţi fie foame! - Oh, pâine şi brânza.
Ar putea face rost şi de homari în mijlocul deşertului!
La revedere.
Ai grijă, Paul.
'Albert şi cu mine suntem într-un spital catolic.
'Asta e un dram de noroc. 'Surorile catolice sunt vestite...
pentru bună îngrijire şi mâncare pe care o oferă.
'Am mers cu trenul toată noaptea trecută şi nimeni nu a reuşit să doarmă.
- Îl vedem pentru ultima oară. - De ce?
I-au luat hainele, asta înseamnă... că l-au dus la Camera Morţii.
"Camera morţii".?
Ce e Camera Morţii?
Camera unde se moare oricum, vrei să-i spui.
E o mică încăpere la subsol.
Oricine merge acolo, poate să spună la revedere lume, viaţă...
E mai comod aşa. E chiar lângă morgă.
Nici unul nu se mai întoarce de acolo.
'Paturile se golesc repede, şi noii ocupanţi îşi iau locurile.
'Lui Albert nu-i merge prea bine. Are dureri mari.
'Noapea trecută unul dintre pacienţi s-a trezit cu o hemoragie severă.
'A fost semiconştient toată ziua. 'Doctorul l-a vizitat foarte des.
Nu vreau să merg! Nu! Nu!
Te ducem în camera de bandajare.
Nu vreu să merg în Camera Morţii! Vreau să stau aici... Să stau aici.
Dar mergem în camera de bandajare.
Atunci de ce-i luaţi tunica?
- Mă întorc. Nu voi muri! - De ce-i luaţi tunica?
Mă întorc! Nu voi muri! Mă întorc!
Mincinoşilor!
Mint.
Mincinoşi!
Mă întorc! Mă întorc! Nu voi muri!...
Învăţ să merg din nou dar întotdeauna pe coridor.
Nu pot suporta privirea lui Albert dacă m-aş muta din cameră.
Are înfăţişare ciudată. Ştiu de ce este aşa pentru că îl cunosc pe Albert.
Este supărat şi invidios ca eu sunt mai bine şi el nu este.
Şi ştiu că are o vină teribilă ca se simte gelos pe mine.
Îl cunosc pe Albert.
Întotdeauna a fost cel mai bun prieten al meu.
Am ajungs să cunosc acest spital foarte bine,
unde sunt cazurile pentru abdomen şi spate...
pentru rănile la cap şi amputări duble...
pentru rănile maxilarului, rănile testiculelor, cazurile de inhalare de gaz,
rănile ochiului...
rănile pulmonare şi rănile intestinului...
Şi acesta este doar un spital. O singură locaţie.
Există mii în Germania.
Câte mii sunt dincolo, în Franţa? În Rusia?
În Anglia?
Cât de lipsit de sens este tot ceea ce poate vreodată să fie scris despre război,
atunci când acesta este posibil?
Cultura de o mie de ani nu a putut preveni acest flux de sânge
revărsat.
Un singur spital arata ce înseamnă războiul.
Opreşte-te!
Opreşte-te! Termină! Infirmier!
Să vină infirmierul! Doctore!
Infirmier! Infirmier!
Încearcă să se sinucidă cu o furculiţă!
De ce nu l-ai lăsat în pace?
Te descurci foarte bine, Paul.
Curând vei lăsa şi bastonul.
- Soră. - Da?
Sunt îngrijorat pentru prietenul meu.
Eu cred... că recuperarea lui decurge cu bine.
Mă îngrijorează.
De la operaţie...
Ceva nu e în regulă cu el. Nu s-a mai răstit niciodată la mine pană acum.
Există întotdeauna o astfel de reacţie după o amputare.
Întotdeauna!
Acum, lasă îngrijorarea.
Albert va trece peste asta.
Du-te şi spune-i veştile bune.
Asta o să-l înveselească.
Albert?
Cum te simţi?
Albert, mi-au dat 16 zile liber. Permisie de convalescenţă.
Mă întorc acasă.
Şi pe tine te trimit acasă. Foarte curând.
Baumer! Hei, Baumer. Sunt eu, M-am întors.
- Franz! - Nu ţi-am spus că vin înapoi?
- Nu-mi vine să cred. - Camera Morţii, Sala de mese.
Ce naiba... au de vorbit?
Bătrâna Moarte nu m-a prins.
Am scăpat!
A spus că se va întoarce.
Nu-i aşa?
Albert, pot să-ţi aduc ceva?
O armă.
O ce?
Vrei să-mi aduci ceva? Adu-mi o armă.
- Îmi aduci sau nu? - Nu! Nu vorbi prostii!
Nu, tu vorbeşti prostii.
Albert...
Îmi pare rău.
Paul?
Paul! De ce nu ne-ai anunţat că soseşti?
Mamă. Mamă!
Paul? Vino sus.
Dă-mi batista ta.
Cum se simte?
E în pat.
E bolnavă, Paul.
Ce are?
Nu ştim.
Dar... Dr. Bradermeier crede... e probabil din nou cancer.
Mulţumesc doamne.
Oh, mulţumesc doamne.
Mulţumesc doamne.
Eşti rănit, Paul?
Nu... Nu, Sunt în permisie.
- Oh, Paul. - Cum te simţi?
Cred că o să mă ridic puţin astăzi din pat, cred...
Bine.
Trebuia să fi ştiut când vii.
Ernst face prăjiturile tale preferate de cartofi.
Şi am o sticlă de gem de afine pentru tine.
- Îţi place asta, nu-i aşa? - Da, nu le-am gustat demult.
Unde e tata?
La fabrica de sulf.
Lucrează ore suplimentare.
Paul al meu.
Uite.
Pâine.
Şi brânză şi... unt!
Ai avut mâncare suficientă pe unde ai umblat?
Nu întotdeauna, dar ne-am descurcat.
E rău pe acolo.
Nu.
Nu chiar aşa de rău.
Heinrich Bradermeier a fost aici
şi a spus că e groaznic acolo, atacurile cu gaze
şi tot feluri de lucruri rele.
Sunt doar poveşti.
Doar poveşti.
Uită-te la mine, sunt bine şi în formă,
Nu-i aşa?
Da.
Intradevar...
Tot nu înţeleg de ce a trebuit să-ţi scoţi uniforma.
E mai confortabil aşa, tată, asta e tot.
Dar vreau... să-l arăt pe soldatul nostru,
prietenilor la "Max".
Arăţi bine Paul, războiul ţi-a prins bine.
Se poate, într-un fel.
- Ia o ţigară. - Nu, mulţumesc.
Dacă eşti destul de mare ca să omori francezi, poţi să şi fumezi.
Hâns, încă o bere pentru tânărul nostru războinic.
Cum e atmosfera pe acolo? Excelentă, nu?
Cred şi eu!.. Ce avem de făcut e să-i terminăm pe "broscari" odată pentru totdeauna.
Inamicul are multe rezerve, domnule Hollerstein.
Războiul e puţin diferit faţă de ceea ce crede majoritatea.
Tu eşti în mijlocul acţiunii, voi vedeţi doar un sector,
Câteodată pierdeţi din vedere imaginea de ansamblu.
Lucrul cel mai important e spargerea frontului, aici în Flandra.
Aici sunt francezii, aici noi.
Ceea ce avem de făcut, e să ocolim pe la Belgieni şi să pătrundem direct.
Nu e altă posibilitate.
Cum să facem asta înainte să-i batem pe linia Hindenburg?
Graniţele sunt cele importante.
Greşeşti aici. Soldaţii viteji nu stau niciodată plantaţi la graniţă ca nişte gulii...
- Ei avansează. - Sunt de acord cu Ludwig.
Atacul este cheia războiului modern. Uite ce s-a întâmplat în 1870.
Prostii. Vorbim despre războiul modern, nu despre ceea ce s-a întâmplat acum 50 de ani.
Mă minţi, Paul. Ştiu că mă minţi.
Vă jur, a murit pe loc.
- Mi-ai promis că nu va fi rănit. - Doamnă Kemmerich, eu...
De ce tu eşti viu şi el e mort? De ce?
Cu ce drept?
Mai povesteşte-mi o dată.
Ai... văzut?
Da, am fost chiar lângă el.
A murit dintr-o dată. N-a suferit.
Ştiu că vrei să mă linişteşti,
Dar nu crezi că e mai rău aşa decât să-mi spui adevărul.
Vreau să ştiu...
Vreau adevărul!
Trebuie să-l ştiu!
Doamna Kemmerich, vă jur, că exact aşa s-a întâmplat.
A murit imediat, n-a simţit nimic.
Faţa îi era senină.
- Juri? - Da.
Pe tot ce e sacru pentru tine?
Pe tot ce e sacru pentru mine.
A murit pe loc.
Şi nu te vei mai întoarce niciodată dacă acesta nu e adevărul?
Să nu mă mai întorc niciodată...
Dacă nu a murit pe loc.
Luaţi cu voi aceste învăţături pe linia frontului
Şi veţi deveni nişte bravi soldaţi în serviciul Kaiser-ului.
Sunteţi liberi.
Baumer.
Paul Baumer!
Baumer!
- Ia o ţigară. - Nu, mulţumesc.
Incă nu te-ai apucat Asta-i bine.
E un obicei prost dar un om trebuie să aibă şi vicii.
Cum era - Numai muncă fără distracţie... îţi aminteşti?
Da...
Cum e acolo, Baumer? Cum... care e spiritul?
Excelent, nu? Excelent?
Behm e mort.
Behm?
Josef Behm.
Oh. Şti, nu cred că ar fi trebuit să fie înrolat.
Dar a fost.
Da...
Kemmerich e mort şi el.
Mi s-a spus.
Şi Kropp şi-a pierdut un picior.
Aa... oh, Albert Kropp, da.
Nu ştiu despre ceilalţi. Am fost separaţi, dar Lehr e în viaţă
şi Müller şi eu.
Mă bucur să aud asta.
Spune-le...
Spune-le că sunt mândru că i-am putut învăţa să fie nişte buni germani.
Să ştie cum să-şi facă datoria faţă de patrie.
Imaginează-ţi cum mă face pe mine să mă simt!
Aţi fost o clasă bună. Băieţi buni.
Băieţi buni cu toţii.
- Şi clasa de acum? - Lotul acesta?
Nu sunt ca voi. Defetismul i-a infectat.
N-au căpătat spiritul vostru, Baumer.
Fără "Tânărul de oţel", nu?
Mm? Ce-ai spus...?
Fără "Eroul de oţel"?
Doar băieţi.
Care vor să se joace.
Să radă.
Să rămână în viaţă.
Doar copii.
Mamă, e târziu. Ar trebui să dormi.
Te-am trezit, dragul meu? Îmi pare rău.
O să răceşti aici. Du-te la culcare.
O să am timp să dorm mai târziu.
Eşti speriat?
Nu.
Vreau să-ţi spun să te fereşti de femeile din Franţa.
Nu sunt de treabă.
Mamă, unde suntem noi nu e nici o femeie.
Să fii foarte atent, Paul.
- Da, voi fi. - Mă rog pentru tine în fiecare zi.
Ştiu mamă.
Poate o să-ţi iei o slujbă care să nu fie aşa periculoasă?
Poate o să ajung bucătar. N-ar trebui să fie aşa de grea.
Aşa să fie, atunci iar dacă ceilalţi spun ceva...
N-o să mă deranjeze aşa ceva.
Acum, trebuie să dormi, mamă. Haide.
Trebuie să te faci bine, mama, înainte să vin acasă.
Da, copilul meu.
Iar tu nu trebuie să mai îmi trimiţi mâncare. Avem suficientă mâncare acolo.
O puteţi folosi mult mai bine aici.
Oh, am două perechi de ciorapi pentru tine.
Numai lâna.
Îţi vor ţine de cald.
Nu uita să le pui în raniţa ta.
Nu voi uita, mama.
Noapte bună...
Copilul meu...
'Mamă, stăteam în camera asta. Toate lucrurile mele sunt aici.
'Toate cărţile, dragele mele cărţi,
'dar ele nu mai îmi vorbesc aşa cum o făceau odată,
'pentru că nu mai sunt cel care am fost când am plecat de aici.
'Sunt soldat acum. Treaba mea nu e să citesc, e să ucid.
'Cunoştinţele mele despre viaţă se limitează la moarte,
'şi ştiu acum că n-ar fi trebuit să mă întorc.
Acolo toţi sunt de aceiaşi părere,
că nu are rost să cauţi sensul vieţii
'pentru că acesta nu există.
'Colegii mei de pe front sunt singurul adevăr pe care îl cunosc.
'Ei sunt cărţile mele, familia mea, viaţa mea.
'Eu depind numai de ei şi de nimic altceva.
'Mamă, e dureros să spun,
'dar simt acum când plec, că mă întorc la adevăratul meu cămin.'
Paul!
- Ei bine, te-ai întors, băiete. - Da, m-am întors.
Eşti un prost că te-ai întors. Dar mă bucur să te văd, oricum.
Şi eu mă bucur să te văd, Kat.
Sunt din ce în ce mai tineri, Paul.
Nu mai putem face nimic altceva trebuie să avem grijă numai de ei.
Hei! Bătrânul dezertor s-a întors!
- Cum a fost în permisie? - Bine. Unde e Müller?
- Când s-a întâmplat? - Săptămâna trecută.
A fost repede?
Şrapnel în stomac. A durat două ore.
Paul...
A spus că pot să le iau eu (cizmele).
La dracu!
Dacă vin mai aproape, i-am terminat.
Locotenent!... Locotenent!
Lehr! Nu, lasă-l! S-a dus! S-a dus!
Lehr! Vino 'napoi!
Doamne!
Dumnezeule! Dumnezeule! Dumnezeule!
- Gata! Atacaţi! - Haide-ţi!
'Aducem de mâncare camarazilor.
'Nu e mult. Suntem cu toţii flămânzi şi obosiţi.
'Suntem cu toţii fără speranţă. Dar războiul continuă.'
Oare de ce nu se termină?
Ah, cine ştie?
Suntem terminaţi.
Noi murim de foame, iar ei mănâncă conserve de vită şi pâine albă.
Pâinea noastră nu e altceva decât rumeguş.
Ai văzut pe cineva să nu aibă dizenterie şi dureri?
Artileria arde totul.
Hainele astea sunt atât de uzate... Ha! Cai nu mai sunt!
... Porţiile de mâncare se micşorează în timp ce jumătate din oamenii noştrii mor.
Sunt prea mulţi inamici asta-i tot. Prea mulţi.
Prea multe arme, tancuri. Acum intră şi americanii.
Arme noi, avioane, trupe proaspete.
Rămâi întins.
- Chiar la sfârşit! - Taci!
- După patru ani. - Brancardier!
- Chiar la sfârşit.
E în regulă. Rămâi culcat.
Stai liniştit, e o rană curată.
Doar stai nemişcat.
Imediat o să ajungi, într-un pat confortabil, în spital
Brancardier!
Poţi să te ridici?
Poţi merge?
Haide. Haide! Haide!
Trebuie să te iau în spate.
Gata? Sus.
Îmi pare rău.
Nu-i nimic, băiete. Nu-i nimic.
Trebuie să ne mişcăm. Eşti gata?
Da, da.
Haide.
- Poţi? - O să încerc.
- Nu. - Nu, încerc.
Nu, nu poţi. E în regulă.
- Ce este? - Pipa mea
Cred că mi-am pierdut pipa.
Nu-ţi fă griji!
Vom găsi alta.
Aici.
Bine, Kat...
Cred că vom fi separaţi.
Trei ani.
Îţi aminteşti când am venit prima dată aici?
Cât de verde am fost?
Reţineţi asta. "Ţine-ţi capul jos."
Asta e ceea ce ai spus.
Poate... Poate că, atunci când se termină asta,
când acest război este într-adevăr terminat,
poate putem face ceva împreuna. Nu-i aşa?
Nu ştiu ce.
Pahare de vin.
Nici măcar nu ştiu unde locuieşti.
Trei ani, în aceleaşi tranşee, Şi nici măcar nu-ţi ştiu adresa.
Lasă-mă să ţi-o dau pe a mea. LLasa-mă să ţi-o dau ţie.
Hai...
Să mergem mai departe.
- Hai. Gata? - Da.
Hai!
Nu trebuia să te speteşti atât. E mort deja.
Nu.
E doar piciorul, e numai leşinat.
Haide, Kat, haide.
Povestea.
Acum zece minute.
Povesteam.
'E toamnă. Aşteptăm sfârşitul.
'Aşteptăm armistiţiul.
'Aşteptăm pacea.'
'Draga Albert, trebuie să-ţi spun, că noi doi, suntem ultimii rămaşi în viaţă.
Imediat după moartea lui Kat
un glonte în cap,
'Himmelstoss a murit în aceeaşi zi.
'şi acum Detering s-a dus...
'Cred că am început să-l pierdem pe Detering primăvara trecută,
'cand merii au început să înflorească.
'Ştii expresia aceea a lui când venea primăvara.
'Acum două săptămâni, a fost lipsa la apel şi apoi de negăsit.
'O săptămână mai târziu a fost prins de Poliţia Militară.
'Noi doi ştim unde vroia să meargă. Acasă, la seceriş.
'N-am mai auzit nimic de el. Dar ştii şi tu pedeapsa pentru dezertare.
'Albert, din promoţia 1916,
'Din douăzeci înrolaţi, 13 sunt morţi.
'Patru daţi dispăruţi.
Unul este la Spitalul de nebuni.
Tu şi cu mine trăim.
Cât îmi lipseşti...
ÎNALTUL COMANDAMENT GERMAN - COMUNICAT: 11 OCTOMBRIE, 1918. "NIMIC NOU PE FRONTUL DE VEST"
Sincronizare - Gabi Ionescu
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania