JUGOSLAVIJA, 1999. GODINA
Odaću ti tajnu.
Sakrij je duboko u srcu.
Želim nešto da znaš.
Učini mi nešto.
Saslušaj moju priču.
Možda će biti pomena vredno.
Kažeš mi da si iznutra hladan.
Kako da spoljni svet tvome srcu postane drag.
Čini ispravne stvari radi sebe,
jer niko drugi neće usrećiti tebe.
Kako da ti pomognem? Dopusti mi da pokušam.
Mogu da otklonim tvoju unutrašnju bol.
Strpljivo ću čekati dan kad više ne budeš hteo da budeš sam.
I kad poželiš da budeš moj.
Mislim da ti treba još jedno piće. -Ti si neki vidovnjak?
Pogledaj me pravo u oči.
Tako je, veoma si žedna. -Dobar si.
I ovo ti je omiljena pesma.
To je bilo veoma prozorljivo. -Puštala si je četiri puta zaredom.
Volim Džordža Majkla. Srodne smo duše.
Kako to? -Oboje smo pevači.
Oboje smo neshvaćeni i nedovoljno cenjeni.
To će se sutra promeniti, imam audiciju u Vest Endu.
Zbog nje si došla u grad?
Ne, odselila sam se od cimerke. -Danas se vraćaš kući?
Ni po koju cenu. -Porodični problemi.
Nabrojaću nekoliko.
Bes, sramota, ogorčenost... To su mamina osećanja.
Želiš li da čuješ sestrina? -Neka, hvala. Šta planiraš dalje?
Nešto će već iskočiti.
Ili neko.
Dobro jutro, lepotice.
Kao da sam spavala na gomili mačića.
Kad bi ta zamisao bila udobna, a ne potpuno užasna.
Idem do radnje po đumbir i cveklu za jutarnji smuti.
Super. -Napravio sam ti kapučino dok čekaš. -Opa.
I zagrejao ti vodu za tuširanje.
Božanstveno. -Brzo se vraćam.
Iznenađenje! Pogodi ko se dan ranije vratio s konferencije.
Nedostajao si mi.
Ko si ti? -Vodoinstalaterka. -Molim?
Nije kako se čini. Trebalo mi je prenoćište, on...
Ed. -Ed je bio pun razumevanja.
Imam mnogo problema. Prvenstveno smeštaj,
zato što sam zabrljala mnogo toga. A on... -Ed.
Ed je bio milostiv. -Jesi li ga kresnula?
Uzela si mi torbu.
Jao!
Zašto mi je život ovako užasan?
Prošlog Božića srce sam ti dala,
ali sledećeg dana sam se pokajala.
Ove godine, da se suza poštedim,
daću ga nekom posebnom.
Prošlog Božića srce sam ti dala,
ali sledećeg dana sam se pokajala.
Ove godine, da se suza poštedim,
daću ga nekom posebnom.
Nije smešno, Klause. Nimalo.
Gospode...
Žao mi je, Džordže.
Srećna sam, srećna.
Poranila si po prvi put. Šta si naumila? -Problemi sa smeštajem.
Ništa novo. Šta si sad uradila?
Spržila nečiju ribu? -To je bilo prošle nedelje.
Ostaćeš bez poznanika s kaučima.
Bila si bolesna. Moraš bolje da se staraš o sebi.
Nisam znala da te zanima, Santa. -Ne želim da umreš pred mušterijama.
Nemam dovoljno ukrasa da prekrijem tvoj leš. Na posao, vilo.
Dvoumim se. Pomozite mi da odlučim.
Obe igračke su preslatke.
Pretvarajmo se da je Marija dobila blizance i uzmite ih obe.
Sigurno obožavate svoj posao. -Ma sigurno. -Ovde je kao u snu.
Sva radost i ljubav Božić svakog božjeg dana.
Koju bebu ćete uzeti? -Ova je slatka, ali ova...
Izgleda kao da uživa. -Tek će se nauživati.
Ali ova, kao da je mojih ruku delo... -Gospode.
I vi tako mislite? -Katarina. -Izvinite me načas. Santa!
Popričajmo. -Radim, mogla si da nazoveš.
Ne javljaš se na telefon. Moram da se vratim na posao, požuri.
Izvinite, to je moja analitičarka. Santa, dođi, molim te!
Molim te! Hvala!
Deda Mraze? Jesi li tu?
Pozovi mamu.
Zove me svaki put kad te ne dobije. Juče me je zvala 17 puta. Pozovi je.
Ne možeš da mi naređuješ. Odrasla sam osoba.
Nisi ni blizu odrasle osobe.
Moram da posvetim vreme sebi.
Tražim ti jednu stvar, Katarina. -Moje ime je Kejt.
Kako god. Samo je pozovi. -Daj mi jedan dobar razlog.
Propustila si pet zakazanih kod lekara.
I sutra imaš zakazano. Moraš da odeš.
Mama će prirediti večeru radi proslave mog unapređenja.
Tvoja nekomunikacija negativno utiče na moj život.
Hoće li i Alba prisustvovati?
Pozovi mamu. -Gospode.
Džena, ja sam. Izvini što te maltretiram.
Treba mi prenoćište na nekoliko dana. Najbolja si. Molim te.
Vilo! Ona je moja vila. Santa ima vilenjake, male pomoćnike.
Zovem je lenjom bubom jer nije ni od kakve pomoći.
To sam ja. -Može se nazvati i pravim razočarenjem.
Ovaj... -Bacanje para, bankrotiraću zbog nje, ne znam ni šta će ovde.
A? -Gospode, otkud vi? -U šta zurite?
Gledajte. Tamo. Vidite li?
Na gredi.
Ta ptica je ovde retkost. -Super.
Dođavola. -Uzmite maramicu, pokakila vam se u oko. -Nemojte reći.
Do sledećeg viđenja, narode.
Gde si dosad? -Glupa ptica mi je zasrala oko.
Je li i dalje ovde? -Ne. Ispred je bio neki luckast momak.
Usredsredi se na luckaste momke unutar radnje.
Znam. Telefon. Izvini, Santa.
Da, Džena? To! Mnogo ti hvala. Doći ću u 20 časova. Dobro, broj jedan.
Spusti slušalicu! -Moram da idem.
Odoh da sperem govno iz oka. -Vreme je da zasijaš!
Izvolite. Uživajte u svom ukrasu za Hanuku.
Srećan Božić. Hvala. -Hvala vama. Srećno.
Opet tvoja mama? -Proklinjem dan kad me rodila. -I ja.
Instalirala sam joj sve društvene mreže.
Mogu da je razočaram na mnogo načina.
Majke su užas. -I te kako.
Zdravo. -Prepusti ga meni.
Nabacivaćeš mu se i zaboraviće da kupi nešto.
Kako vam mogu pomoći? -Volela bih da ga dobijem na poklon.
Ćao. -Ćao. -Svratio sam da vidim kako vam je oko.
Dobro je. -To znači sreću. -Šta to?
Kad te pokaki ptica. -Malo sutra. -Ozbiljno.
Da li bi želela da prošetamo? -To je moja sreća? Da prošetamo?
Može biti. -Jesi li me našao na Svajperu?
Na čemu? -Modernoj aplikaciji za upoznavanje.
Nisam. -Nisi moj tip.
Ni ti nisi moj tip.
Onda treba da se oprostimo.
Premda volim izazov. -Misliš na skakanje s padobranom?
Probanje otrovne ribe? -Ne. Ali prošetao bih s tobom.
Ne dolazi u obzir.
Mogu li nekako da ti promenim mišljenje?
Ne možeš. -Zašto? -Zato što je ovo čudno i ne znamo se.
Zato odlazi. Odmah. -Ovo je čudno? -Da. Ti si čudan.
Čudnije od tog Svajpera? -Tako je.
Čudnije od odlučivanja za upoznavanje s neznancem na osnovu lažne slike?
Imam posla, čudan si, zbogom.
Treba li vam nešto...
Dobro veče. -Dobro ve...
Mogu li vam pomoći? -I te kako.
Pomozi mu onda. -Šta vam treba?
Ovo. -Veoma je lepo.
To je Deda Mraz. -Jeste.
Na svojim sankama. -Da.
Imate li nešto drugačije. -Imam.
Imamo mnogo različitih ukrasa.
Na primer, ovog božićnog majmuna.
Prošlog Božića srce sam ti dala...
Ove godine, da se suza poštedim...
Zanimljivo.
Slažem se.
Vratiću se po njega.
Dobro. -Dobro.
Dobro.
Opa. Izgledalo je kao kratak skandinavski film.
Jesi li dobro? -Jesam.
Čekaj malo. Nije valjda da ti se dopada?
Tajanstvena si pa nisam sigurna. -Naravno da ne.
Gospode, dopada ti se. -Ne znam ništa o njemu.
Fantaziraš. U poslednje vreme samo na polne odnose misliš.
Vraća se! -Molim?
Uhvatila sam te. Znala sam da ti se dopada.
Sad znam da voliš visoke i stidljive momke.
Nalik na lignju, ali s kostima i manje nogu.
Umukni, zatvori radnju i na spavanje.
Audicija u 18 časova.
Za ime sveta!
Tornjaj se, Klause!
Izvinite! Kasnim na audiciju!
Izvinite! Dođavola!
Ne, ne! Sačekajte trenutak!
Bio je odličan. -Ne slažem se.
Dražesno. -Užasno.
Napisaću solidno. -Solidno...
Ćao. Ćao. -Ćao. -Izvinite. Izvinite što kasnim.
Audicija je završena. -Na listi sam. Kejt Andrič.
Dogodila se užasna nesreća. -Da li je umešan Deda Mraz?
Zapravo jeste bila umešana. -Deda Mraz je postao žensko?
Ne, ne, ovo mi je radno odelo.
Radite u nekoj vilenjačkoj agenciji?
Ne baš. -Žao mi je. Dođite nam ponovo. -Kasno je.
Pustite je. Možda je iduća Barbra Strajsend.
Uz to, prvi put imamo vilu na audiciji.
Izvolite, stanovnice Severnog pola.
Moje ime je Kejt. Mogu li dobiti muziku? -Tehničari su otišli kući.
Sjajno. -A kapela. Kazna zbog kašnjenja.
Mogu to da izvedem. Naravno.
Kišne kapi na ružama i brkovi na mačićima;
Sjajni bakreni lonci i tople vunene rukavice;
Paketi u smeđem papiru uvezani uzicama;
To su neke od mojih omiljenih stvari.
Stanite! -Kad pas ugrize...
Znate znanje.
Izvinite, hteo sam reći da znate sranje.
Opet ti? -Kako to misliš?
Pratio si me? -Isporučivao sam nešto.
Stvarno? -Jesu li vile uvek tako cinične?
Neumoljivo. U mračnim vremenima živimo.
Pošto te nisam pratio,
i isporučio sam šta sam imao, i slučajno smo se sreli, evo nas.
"Evo nas"? -Možemo u šetnju.
Zašto si zapeo s tom šetnjom? Nisam pas.
Nosiš ogrlicu. -Čoveče. Nisam raspoložena za šetnju.
Zašto? -Ako moraš da znaš,
nisam se dobro pokazala pred ljudima koji su mogli da me zaposle.
Već imaš posao. -Da, ali mi nije posao iz snova.
Koji jeste?
Pevanje. -Strava.
Trenutno nisam sposobna...
Ne bih da te zamaram. -To me ne zamara.
Ko si zapravo ti? -Tom.
Kejt. Zašto si toliko razdragan?
Zašto si ti obučena kao vila? -Dobro znaš zašto.
Dosadilo mi je da mi se ljudi rugaju zbog ove odeće. Zakloni me.
Tu? -Tu.
Ti si mi zamena za vrata od ormara.
Često ovo radiš? -Samo kad mi nema druge.
Gubite se. Ne zaklanjaš me baš najbolje. -Dajem sve od sebe.
Hvala.
Čekaj.
Kuda idemo? -Ovuda. Pokret.
Pogledaj. Nisi dosad videla ovu uličicu?
Nisam. -Najuža uličica u Londonu.
Moj prijatelj Hendo je naziva škripcem.
Strava je. -Valjda. -Volim skrivena mesta.
Da li ti je neko rekao da se ponašaš kao serijski ubica?
Nije niko. Ti si prva koja mi je to rekla.
Zašto stalno moraš da plešeš?
Pogledaj. -Opa.
Jesu li to miševi? -Izgleda.
Sigurno imaju zanimljivu priču. Otkriću je nekad.
Da, veoma... -Hajde.
Baš si čudan i neobičan. -Nastavi da gledaš gore.
Jesi li dobro? -Nisam! Pravi sam baksuz!
Upala sam u smeće jer nisam gledala ispred sebe kao svako normalan!
Nisi navikla na gledanje gore. -Niti da se osećam na smeće.
Vidiš li ono? -Šta to?
Gospode. Hiljadu puta sam prolazila ovde i nisam to primetila.
Prati me.
Strava.
Dobro došla u moju tajnu baštu. -Nisam znala da postoji.
Kao i mnogi drugi.
Pogledaj onog čoveka. To je Gideon.
Skoro se razveo. Duguje 748 funti za alimentaciju.
Otkud znaš? -Čuo sam njegov glasan razgovor telefonom.
Mislio je da ga niko ne čuje.
Ono je Džef. Vođa mafije. -Stvarno?
Ne. Radi u pljeskavdžinici. Vegan je, što je kontradiktorno.
Ko je ona? -Ursula.
Živi u stanu u blizini. Drži bordel.
Neke devojke dođu, popričaju s njom i vrate se na posao.
Daje im savete? -Ne.
Više moralnu podršku.
Popričaću s njom. -Ne možeš. Nikako.
Ovde niko ne odaje tuđe tajne. Nepisano pravilo.
Rekao si mi Gideonovu. -Imaš pravo.
Sad si jedna od nas.
Kad je sledeća audicija? -U subotu.
Tema je "Zaleđeno kraljevstvo". -Šta je to?
Zaista ne znaš? -Zaista.
Film o dve sestre koje su prestale dobro da se slažu
zato što jedna od njih ima problem s ledom.
Audicija je na ledu!
Možeš da klizaš dok pevaš? -Ne.
Ne umeš da klizaš? -Nikad nisam probala.
Biće strava. -Uživao sam u šetnji.
Takođe. -Da li bi želela da ponovimo nekad?
Daj mi broj telefona. -Nemam telefon. -Molim?
Taman sam pomislila da nisi toliko čudan.
Pre nego što me načisto šikaniraš,
nije potpuno tačno. Imam telefon.
Ostavio sam ga u visećem delu.
Umorio sam se od gledanja u ruku po ceo dan. Probaj i ti.
To je gore od smrti.
Neko baš želi da te čuje. -Znam. Neću joj pružiti priliku.
Reši ga se. Nestaće svi tvoji problemi.
Ali ja obožavam probleme.
Upadate li? -Da.
Čekaju te kočije. -I te kako.
Vidimo se u radnji. -Dobro.
Ne zaboravi, glavu gore. -Umukni više.
Zdravo. -Zdravo. Mnogo ti hvala.
Vaš apartman, gospođice.
Još uvek nismo stavili kolevku tako da ima mesta.
Ovo će biti odlično za moj seksualni život.
Zdravo, Rufe. -Zdravo, Kejt. -Hvala na ovome. -Dobro si?
Jesam. Super sam. -Šta ima novo?
Novi početak itd. Kako je Santa? -Dobro je. I dalje je namrgođena.
Mislila sam da ćeš probati nešto novo.
Sviđa ti se privremeni posao? -Da. Na sigurnom sam.
A tvoji roditelji i ljutita Marta?
S njenom advokatskom firmom i aktovkom.
Ne komuniciram s ludacima. Odmaram glavu.
Ideš li kod psihijatra? -Kako se boriš s trudnoćom?
Da li je dobar osećaj? -To je zavera.
Lažu nas za trudnoću. Buduće majke pune sjaja na reklamama su glupost.
Čista glupost. Devetomesečna noćna mora pišanja u čašu,
neznanci te pipkaju hladnim rukama.
Da muškarci moraju da se porađaju, izmislili bi kontracepcijsko pivo.
Ljudska rasa bi izumrla. -Tiše. -Neću, Rufe.
Znam da razumeš sve i da ti je dosadio feminizam...
Nije mi dosadio. Hteo sam reći da te ona ne čuje.
To nije u redu.
Pošla sam da sečem voće nožem za ribu.
Verujem u tebe. -Ti si kriv za sve ovo.
Zdravo, uspavana lepotice.
Zdravo. -Dođi da jedeš. -Dobro.
Hoćete picu i vino? -Ima celijačnu bolest.
Zaboravila sam. -A ja sam trudna, ništa od pića.
Dobro onda. Palim ja.
Vidimo se. Neću doći kasno, kunem se.
Dobro. Pozdrav.
Nemoj da izustiš. Najstarija mi je prijateljica.
Znam da je... -Najsebičnija žena na svetu?
Grubo. Bila je bolesna.
Prežalio sam lađu, ali još jedna glupost i ponestaće mi strpljenja.
Spalila je obrve. -Porasle su, lađa nije.
Moja lađa. -Jedna glupost i odlazi.
Na noge lagane, Londone. Evo nečeg da vam ulepša dan.
Draga... -Ne više! Prestani.
Hvala. -Izvešćeš me na domaće krkanje?
Dobio si noćas. Napolje.
Ćao. Dobro jutro. Zdravo.
Jutro je dobro počelo, zar ne?
Izgledaš premoreno. -Molim? Odlično sam.
Mogu da preskočim kauč... -Ne, ne, ne!
Verovatno su neka deca. -Da, verovatno deca.
Već sam rekla. Ovo je broj zločina. Trebaće vam za osiguranje.
Šta se desilo? -Provala.
Uobičajeno u ovo doba godine. Ovakve radnje su glavne mete.
Lep ukras. Krokodil navijačica?
Jeste. -A ko je ona?
Radnica. Sinoć je zatvorila radnju. Pitajte je da li je nešto videla.
Ništa neobično. -Zapisuješ li?
Da. -Završili smo.
Obaveštavaćemo vas. -Šteta, baš lepa radnja.
Jeste. Volim Božić. -Nije tačno.
Tvoje čestitanje Božića je kao pretnja. -Ne znam o čemu pričaš.
Srećan Božić. -Srećan Božić, jasno?
Opet si to uradila. -Kako to misliš?
Snimiću te pa ćeš videti da zvučiš kao Džejson Stejtam.
To je dobro, jer ga volim.
Santa... -Ne obraćaj mi se. -Slušaj...
Rekoh da mi se ne obraćaš. Zaboravila si da zaključaš.
Ne poriči to. -Mogu da ti platim.
Slušaj me pažljivo.
Na početku si bila odlična radnica, zato sam te zaposlila za stalno.
Umeš s ljudima, pa mi je bilo drago što si uz mene.
Hvala ti. -Ali više mi nije drago.
Gubiš se otkako si došla. Kao da ti nije ni do čega stalo.
Trebalo bi da ti je do ovoga stalo.
Morala sam da razbijem izlog da bi izgledalo kao provala
i da bih dobila osiguranje.
Zbog tebe sam prekršila zakon.
Ne mogu da verujem da ti dajem još jednu šansu.
To radim jer sam dobra duša. -Da.
Ali još jedna greška i letiš.
Počisti svoj nered, glupa devojko.
Zdravo. -Zdravo.
Došao si da me vidiš? -Ne.
Super. -Jesi li dobro?
Ne, neko je provalio, Santu je to mnogo potreslo.
I jutros sam izbačena iz još jednog stana, pa nemam krov nad glavom.
Ponovo sam beskućnica. -Toliko je loše? -Da.
Dobro. Onda treba da pođeš sa mnom.
Ipak si došao da me vidiš. -Nisam. -Jesi. -Nisam.
Ni u tvojim najluđim snovima. -Jesi. -Ovuda.
Da, došao si zbog mene.
Stigli smo.
Šta je ovo? -Tvoji ljudi. Beskućnici.
Gospode.
Hvala, Bono, Majko Terezo ili ko god da je dobio nagradu za moralnost.
Sama si rekla da si beskućnica. -Nemam mesto boravka po mom izboru.
Sama sam odabrala da ne živim kod roditelja. -U Londonu su? -Jesu.
Trebaće mi piće ako ću ići kući. -Kako bi bilo da odeš trezna?
Odbij, ne poznaješ moje roditelje. -Dobro.
Kuda ideš? -Onamo.
Nisi beskućnik. -Volontiram ovde.
Zašto jednostavno nisi tetovirao "svetac" na čelu?
Čoveče. Ne možeš da odoliš? -Šta to?
Zanemari. Sa srećom.
Laku noć.
Zdravo. Treba mi taksi.
Namerno je to uradila dok sam bila bolesna.
Da bi ispala bitnija. Centar sveta.
A od operacije se sve vreme meša u moj život i kontroliše ga.
Kako da znaš imaš li život? Dođe li ti neko zvanično obaveštenje?
Recimo u pismu da piše: "Draga osobo, imaš život, dobro ga iskoristi."
Sve je otišlo dovraga.
Kako sam dospela ovde? -Kroz tunel.
Tako je.
Stigli smo. -Hvala, tata.
Hoćeš li ući? -Neću.
Tvoja majka je budna. Uvek čekam da zaspi.
Manje priča.
Zašto se ne razvedeš?
Godinama se izbegavate. -Razvod je za bogate.
Odmori se, Katarina. Iscrpljena si.
Zovem se Kejt.
Ne prevozi sumnjive likove. -Dobro.
Volim te.
Mama?
Pusti me unutra.
Mama? Mama!
KGB! Otvaraj!
KGB! -Ne, ne, ne. Prestani.
Baš si zločesta. -Više bi volela da je KGB?
KGB. Ne šali se s onim što ne razumeš.
Dobro, mogu li ući? -Zašto izgledaš kao mrtvac?
Hvala, majka si godine. -Zašto me nisi pozvala? Imaš telefon.
Pokvario se.
Zašto me ne pozoveš kad brinem za tebe!?
Potpuno neupućena. Nema poziva, ničeg na društvenim mrežama...
Mislila sam da si umrla i da se nikad nećeš vratiti kući, kao tvoj otac.
Život mi je užasan, Katarina.
Zovem se Kejt. -Tetreb nije ime.
Katarina je ime. Katarina.
Tetreb je životinja. Kao i pas.
Martu zovem kučkom. A tebe da zovem tetreb.
Sjajno. Mogu li da sad da spavam? -Bio bi red bar jedna od nas.
Ja nikad ne spavam. Ovo je...
Nevaljalo. -Da.
Mama! Mogu li da spavam na miru?
Da, spavaj. Pričaćemo ujutro. Čista si. -Da, da...
Jastuk. -Jeste. -Spusti glavu na njega. -Hoću.
Dobro sam se smestila. U redu je.
Laku noć. -Nevaljalice.
Gospode...
Spavaj. Dete, spavaj.
Poljubac
na kraju.
Dete može
snivati...
Kako vam ide dijeta? Držite se voća i povrća?
Naravno. -Jede svakakvo smeće.
Kod kuće jede moju dobru hranu. -Ne sumnjam da je dobra. A spavanje?
U redu je. -Nikad ne spava. -Trening? -Vatreno. -Uopšte.
Alkohol? -Povremeno. -Pije kao gusar.
Kažete da ste dobro, a vaša majka tvrdi suprotno. Kome da verujem?
Očito meni. -Naravno majci. -Dobro. Slušajte.
Morate se pobrinuti za svoje srce, Kejt.
Treba više da odmarate, bolje se hranite,
manje pijete i poradite na nervozi.
A vi treba manje da brinete, gđo Andrič.
Patim od nesanice. Dajte mi neki lek.
Dobili ste sve što postoji
za nesanicu, anksioznost i napade panike.
Imate najbolje lekove u ponudi.
Šta mi preostaje? -Pridružite se društvu.
Pričajte s ljudima. Zabavljajte se s prijateljima.
Svi moji prijatelji su pobijeni. -Dobro. Hvala, doktorka. Idemo.
Istina je. -Idemo. -Hvala vama. -Hajdemo, mama. Izvinite.
Vidimo se za mesec dana. -Sledeće godine.
Tuda. Izlazi. -Idem, idem.
Hvala. -Dovraga.
Mogu li ti pomoći? -Ne.
Priređujem zabavu samosažaljenja.
Jesam li pozvan? -Samo ako ćeš mi suditi.
Sa tim ti pomoć nije potrebna.
Možda ti je i potrebna. Dobar sam u sređivanju.
Skupocene stvari?
Budalo. Prati me.
Sredi ukrase na onoj jelci, snagatoru.
Na ovoj? -Tako je.
Načisto poludim kad odem kući.
Kako je bilo? -Mama mi je pevala uspavanku.
Ti jedina opisuješ pevanje uspavanke kao mučenje vodom.
Ima sličnosti.
Od njenih pesama dobijam suicidne misli.
Od nje si nasledila talenat za pevanje?
Da, bila je pevačica u domovini.
Gde tačno? -U bivšoj Jugoslaviji. Morali smo da bežimo.
Zbog rata? -Upravo tako.
Sigurno je bilo teško. -Jeste. Tata je bio pravnik.
Trenutno se drži dalje od kuće jer bi radije bio mrtav.
Osim što je vozač taksija, što je isto kao da je mrtav.
Zar ne može da ide na časove? -Ne može da priušti, pa je odsutan.
A i da bi izbegao mamu, koja stvara depresiju koliko i...
Molim? Posmatraš me kao propali naučni eksperiment.
Izvini. Samo sam se zainteresovao.
Kad si zadnji put videla majku da nije bila depresivna?
Kad sam bila veoma bolesna. -Bila je srećna zbog toga?
Nije, ali bila je srećna zbog pažnje.
I ja sam dobijala pažnju, ali bila sam onesvešćena.
Ona je dobila više. Od lekara, sestara i ostalog osoblja.
Drama. Gospode, uživala je. To ju je usrećilo kao procvetala trešnja.
Sve je to otišlo niz vodu kad sam se oporavila.
Godilo joj je što je nekom bila potrebna.
Znala sam da ćeš lupiti nešto.
Ovo je odvratno. Ko kupuje?
Santa. Ona je Kineskinja, pa ima pristup jezivim trgovinama.
Voli Božić više od svega.
Više od ukusa i razuma. -Upravo tako.
To nije najgora stvar koju prodajemo. -Neverovatno.
Samo tren.
Provali. -Taj magarac mi se smeje?
Da. A ova beba ima sve zube.
Prodala sam četiri komada prošle nedelje. Odlična sam.
Ovo su tehno jasle. -Da. -Strava. -Disko scena rađanja.
Je li ta hrana dobar izbor? -Makar ti nemoj. Gde si?
Glavu gore.
Da. -Zar ne bi trebalo, nakon svega što si prošla,
da jedeš kvinoju ili kelj?
Da, ali ovaj hamburger je deo mog velikog plana
da postanem poznata pevačica i umrem kao Kurt Kobejn,
Ejmi Vajnhaus i ostali u 27. godini.
Koliko imaš godina? -45. -Dobro je sanjariti.
Šalim se, imam 26. -Hvala bogu, ima vremena.
Hajdemo. Baci to. Imam iznenađenje za tebe.
Ozbiljno? -Ukusno!
Nisam baš čista. Previše sam poverljiva.
Idem u mračnu ulicu s neznancem...
Ozbiljno, kuda... -Preskoči ovo.
Dobro, onda. -Treba ti pomoć? -Ne.
Gospode. -To je bolelo. -Jeste. Dobro sam.
Dobro si. To je izgledalo kao usporena poezija.
Mrš. -Hajde. -Dobro. Ionako nisam želela decu.
Dobro. Zagolicao si mi maštu. Kako ćeš se rešiti mog tela?
Pst. -Ovaj... Pa već ćutim.
Ne prilazi. -Imitiraš Džejmsa Bonda?
Nije vreme za neprijatnosti.
Vreme je za romantiku!
Dopada ti se?
I te kako. -Hajdemo.
Hej! -Izvinite! -Dođavola.
Ovde je zabranjeno! -Znamo. -Izvinite.
Odlazimo! -I te kako! Izvinite...
Idem...
To je pravi uspešan sastanak.
Zabavan, besplatan, nezakonit i romantičan.
I praktičan. -Kako to? -Zbog tvoje audicije. -A da.
Voleo bih da se smatram zaslužnim za tvoj uspon.
Seti me se kad budeš na vrhu. -Nema šanse. Koji bre Tom?
Kako ti ide prezime?
Vebster.
Ne priliči ti.
Šta sad? -Moram na posao.
Znaš da radim noćne smene. -Da.
Znam.
Noć je. Strava. -Kako ćeš se vratiti kući?
Autobusom.
Bićeš dobro?
Koliko je god moguće u autobusu. -Dobro, onda.
Posetiću te u radnji. -Ne znam jesam li još uvek zaposlena.
Santa me mrzi. -Učini joj nešto dobro.
Sa srećom.
Glavu gore.
Gospode.
Evo Krcka Oraščića. -Vredno radim.
Znate, iz baleta? Čajkovski? -Kakva je ovo muzika?
Želim nešto... -Ovo je božićna muzika. Uživajte u njoj.
Ovo je velik Krcko Oraščić. -Mogu li da stanu moji orasi?
Zavisi od veličine. -Prevelik je, ne možemo ga uzeti.
Preuzeću, Santa.
Jer jednom gospodinu treba tvoja stručna pomoć.
Pogledaj i razmisli.
Pokazaću vam još većeg Krcka. -Za veće orahe?
Za vaše velike orahe.
Vratio si se po majmuna?
Ovo je nešto najbolje što mi se dogodilo u životu.
Šta to? -Božić.
Zaista? -Zato volim da dolazim.
I ja ga obožavam. Zato sam otvorila radnju.
Opa.
To je bilo prelepo. Hvala, Kejt. -Predivno. Vidi se uložen trud.
Dolaze nam ljudi koji nikad nisu klizali.
Za neverovati.
Jedna žena je došla u kratkim rukavima.
Zamislite. -Sećam se. -Sećate se njenih papuča?
Hvala vam, kontaktiraćemo vas. -Mnogo vam hvala.
Dobra je za konja. -Ne možemo... -O, ne!
Jeste li dobro? -To sam uradila da ne pomislite da sam savršena.
Sreća pa nosi helanke. -Budalo jedna.
Klizači padaju. Sve je u redu.
Dobro je prošlo. Srećna sam.
Dobro. -Spremna za sastanak?
Gospode.
Dobro... -Šta je bilo?
Malo si preterala sa šminkom. -Potrudila sam se.
Izgledaćeš mu kao trandža.
Tako ti treba. -Dobro je da imam tebe. -Usta.
Tako.
Gde te izvodi? -Nemam pojma.
Kako se zove? -Ne mogu da izgovorim.
Mnogo naglasaka.
Zvučim kao mačka s krznenom loptom kad probam da izgovorim.
Zato ga zovem "dečko". -Bar je tvoje ime lako za izgovor.
Huang Ćing Šin?
Ne zoveš se Santa? -Naravno da ne.
To sam izabrala zbog radnje. -Stvarno?
U radnji za kućne ljubimce zvala sam se Maca. -Ne pričaj.
U radnji zdrave hrane zvala sam se Testo.
Ma nemoj. -Moj.
Pogodi kako sam se zvala u pekari. -Kolačić? Viršlica?
Mafin. Skraćeno Maf.
Ma sjajno. -Kako izgledam? To je najbitnije.
Veoma zgodno.
Kikoćeš se kao devojka? -Ja i jesam devojka.
I nisi baš. -Umukni. Gde je tvoje momče?
Ono koje stalno tražiš pogledom umesto da radiš?
Nemam pojma. Nema telefon. -Pametan čovek.
Šta radi s tobom? -Ništa.
Ne brini, vilo. Doći će.
Probudili smo ga.
Zdravo. Tražim nekog. -Koga? -Toma.
Hoćeš kolač, Arture? -Imaš li viski, Deni?
Nemam. Hoćeš krem od vanile? -Neko sigurno hoće.
Tražite Toma? -Da. Visok je... -Tome!
Birajte.
Stvar je u tome što on nije beskućnik.
Šta će onda ovde? -Radi ovde noću.
Ja sam ovde samo danju. Sigurno je volonter. -Jeste.
Pomozi nam, Deni.
Budite ljubazni i poslužite čaj dok ja spremam supu.
Samo dva kolača po osobi.
Pazite na ovog, jednom je napunio džepove.
Dođite na čaj! -Dobro.
Ja sam Tom, bivši grenadir. -Drago mi je.
Moj Tom je potpuno drugačiji.
Hoćeš kolač? Napraviću čaj.
Samo dva? -Da...
Hoće neko čaj?
Zdravo, mlada damo. Lepo što volontirate.
Nije tako, prisiljena sam. -Pomozite nam sa supom.
Neka, hvala. Ako dođe Tom Vebster, recite mu da je potreban Kejt.
Ne da je potreban. -Da bi volela da ga vidi?
Da. Tako je.
Razumem. -Jer nema telefon.
Hoćete supu? Zaslužili ste. -Neka, hvala.
Šta misliš, Dene?
Uobražena je.
Da. -I veoma je srećna. -Jeste. -Pokazaću ti sliku.
Pokaži mi, mama. -Prelepu sliku.
Zdravo. -Konačno. -Stigla si. -Konačno.
Brinula sam. Gde si bila?
Volontirala sam u utočištu za beskućnike.
Šta to znači? -Pomagala sam ljudima. -Ti si pomagala? -Tako je.
Kako da ne. A ja sam upravo izvukla siroče iz auta u plamenu.
Jesam li nešto propustila? -Opa.
Jebote, Marta. Ovo je večera u čast tvog unapređenja.
Drugog unapređenja. Bravo. -Hvala, tata.
Imamo krem tortu. -Izvini.
Izvinjavam se, Marta. -Nema veze.
Baš ti hvala, mama. -Tvoja omiljena.
Ja neću. -Nešto fali tvojoj omiljenoj torti?
Ne, već nisam gladna. -Ovaj...
Stalno praviš problem. Te si gladna, te nisi.
Te si umorna, te uzbuđena.
Boli te stomak.
Baš si naporna, Katarina.
Nabijem te na kurac, Marta. Zovem se Kejt. -Polako.
Ti si je naučio tako da se izražava? -Nisam!
Znaš li šta to uopšte znači? -Znam.
Znači da ti neko sedne na kitu. -Znala sam. -Ne na kitu, na penis.
Kita znači penis? -Stvarno? -Da.
Kita je cveća. -Znači i penis. -Nemoguće.
Kita je penis i obrnuto. -Ne ponavljajte te reči.
Pokušavam da objasnim. -Šta god. Dosadila su mi tvoja sranja.
Prestani, Marta. Bolesna je. -Nije više, mama.
Nije više bolesna, Petra. -Otkud ti znaš išta o porodici?
Nikad nisi kod kuće. -Nisam više bolesna.
Zašto bi inače radila u božićnoj radnji kad je uvek bila najpametnija?
Nabijem te na kurac.
Ti si vredna radnica. -Izgleda da jesam.
Sa svojim jadnim, zaostalim mozgom.
Sad samo dangubi. Jedino je čudo može spasti.
Baš ti hvala, mama. -A ti imaš posao snova.
Osim što nije moj posao snova, već tvoj.
Tata ne može biti pravnik, pa moram ja.
Nije bitno šta želim. -Radije bi vozila taksi?
Gle šta mu je to učinilo? Kao da je star hiljadu godina. -Hvala.
Nabijem i tebe na kurac. -A ti kažeš da je pametnija od mene.
Ja to treba da prihvatim jer je bolesna.
Smiri se, Marta. -Ne obraćaj mi se.
Ni do čega ti nije stalo, Katarina. Ili Kejt, kako god se zvala
jer se stidiš same sebe. -Ma stvarno?
A ti? Gde je Alba? -Umukni.
Zašto tvoja devojka nije na proslavi?
Alba? Alba je Martina cimerka.
I zauvek će biti. Sigurno je srećna zbog toga.
Na šta misli?
Strašna si.
Marta. Marta. -Marta.
Jedi, kost i koža si.
Moram da idem. Ćao, mama.
Nabijem te na kitu.
Šta ćeš napolju ovako kasno? -Gde si dosad?
Šta je bilo? -Nisam mogla da te nađem, eto šta.
Nestaneš na nekoliko dana.
Dva dana. -Pokušavala sam te naći.
Uzmi telefon iz visećeg dela i pozovi me, inače...
Bila sam veoma glupa. Veoma glupa.
Izvini što pitam, popila si nekoliko pića?
Mani me s učtivošću. U redu?
Vrati se na posao i pusti me na miru.
Dosad sam pomagao ugroženima. -Ma sjajno.
Radio sam psihijatrijski posao. Pomagao nervoznima.
Dobijaju napade panike.
I ti si nervozna i imaš napad panike, pa mi je drago da smo se sreli.
Hajdemo po moj telefon.
Dobro.
Hajdemo. -Kuda me vodiš?
Kući.
Ovuda. -Dobro.
Uđi slobodno.
Opa, bio si ozbiljan.
Baš skučeno mesto. -Sedi. -Neka, hvala.
Namrgodiću se i rasplakati. Sešću na pod.
Ima slobodnih mesta.
Dobro si se dočekala.
Nisi iskrena. -Nisam?
Možda nisam u pravu. -U vezi čega?
Možda si iskrenija nego ikad pre.
U haosu sam.
Manje-više.
U glavi.
Kad sam bila bolesna, u pitanju je bilo srce.
Dobro.
Imala sam transplantaciju srca, ne govorim ljudima jer postanu čudni,
ne mislim da je to čudno.
Nije.
Mogu li?
Uzeli su mi srce.
Uzeli su ga i bacili.
Ne znam šta su stavili, ali osećaj je čudan i drugačiji.
Kao da sam izgubila nešto posebno.
Ponavljali su mi da sam srećnica jer sam živa.
Ali nisam se osećala živo, već polu mrtvo.
Dođi.
Trebalo bi da sam posebna.
Nisam to tražila, učinili su me posebnom kad sam bila bolesna,
a zatim i kad sam umalo umrla i imala transplantaciju,
a onda su očekivali da nastavim sa normalnim životom kao pre.
Normalno ne postoji. Glupa reč. Pravi štetu.
Ništa nije kako treba.
Ti jedini činiš da se osećam kao...
Čvrsto.
Kao da postojim.
Ja sam kurir na biciklu koji nema ni mobilni.
Znam. -To je tužno.
Pre sam umela dobro da pevam. Ispada da sad ne umem ništa.
Mislim da je biti poseban precenjeno.
Dovoljno je teško biti ljudsko biće. Veoma teško.
Tebi dobro ide.
Nečije reči su mi pomogle.
"Svako delo, ma koliko malo bilo, gradi ili ruži tvoju ličnost."
To znači da si sama zaslužna za ono što ti se događa.
To je u redu.
Ko sam ja? -Ne znam.
Da li je to uopšte važno?
Šta fali neznanju i nedoslednošću?
Nesigurnosti? Moraš li nešto da budeš?
Tome.
Reci?
Možemo li da legnemo?
Naravno.
Hajde. -Dobro. -Polako.
Gospode.
Uskoči. -O, krevetac.
Krevetić. Šta to radiš?
Rekla sam da legnemo. -Ovo je za sad dovoljno blizu.
Ne poznajemo se dovoljno.
Kako to misliš?
Rekla sam ti sve o sebi, do detalja.
Podelila si sa mnom veoma teške stvari. Bolje je da spavaš.
Pevaj mi uspavanku. -Kao tvoja mama? -Nikako.
Nikako kao moja mama. -Mnogo loše pevam.
Svi znaju da pevaju. -Ja ne znam.
Ti pevaj. Pevač si.
Ako otpevam uspavanku,
hoćeš li me poljubiti za laku noć?
Odaću ti tajnu.
Sakrij je duboko u srcu.
Želim nešto da znaš.
Učini mi nešto.
Saslušaj moju priču.
Možda će biti pomena vredno.
Kažeš mi da si iznutra hladan.
Kako da spoljni svet tvome srcu postane drag.
Čini ispravne stvari radi sebe,
jer niko drugi neće usrećiti tebe.
Spavaj.
Odaću ti tajnu..
Sakrij je duboko u srcu.
Želim nešto da znaš.
Učini mi nešto.
Saslušaj moju priču.
Možda će biti pomena vredno.
Kažeš mi da si iznutra hladan. -Mogu li dobiti jedno?
Izvolite. -Kako da spoljni svet
tvome srcu postane drag.
Čini ispravne stvari radi sebe,
jer niko drugi neće usrećiti tebe.
Danas se održao protest za izlazak iz evropske unije...
Mama? -Mrze nas.
Jesi li dobro? -Deportovaće nas.
Poranila si. Nije te valjda i rođena majka izbacila?
Nije. Pravim nešto za nekog.
Kako je bilo na sastanku? -Lepo. -Stvarno ćeš ga zvati dečko?
Dopada mu se. -Čime se bavi?
Stručnjak je za kiseli kupus. -Šališ se.
Volela bih da je tako. Moraću da zavolim kiseli kupus.
Biće teško jer ne volim kiselo.
Žrtvovaćeš se za ljubav. Čeka te kafa na polici.
Šta hoćeš?
Ništa? -Zašto si mi onda napravila kafu?
Jer je ponedeljak. -Vrati se na posao.
Dobro.
Pomozite utočištu za beskućnike.
Dobro.
Žurimo kroz sneg na konjskim sankama,
idemo preko polja, smejemo se celim putem.
Zvono na konjskom repu zvoni čineći nam duše veselima.
koliko je samo zabavno smejati se i pevati pesmu o sankanju večeras.
Zvončići, zvončići... -Šta je ovo? -... zvone celim putem.
O koliko je zabavno jahati na sankama koje vuče konj.
Zvončići, zvončići... -Možemo da vas kaznimo zbog ometanja javnosti.
Oladi, matori mrgude. Pusti je na miru.
Ali ometa javnost. -Progledaj joj kroz prste.
Da praznici budu veseli, fa la la la...
To je veliki ustupak. Šta je sledeće? Dopustićemo pljačku?
Dođi. -Izazivanje požara? -Ma daj. -Ubistvo?
Celog dana si namrgođena.
Bravo!
Ukrasite hodnike božikovinom, fa la la la la la la la la.
Da praznici budu veseli...
5.75 dolara, dva evra i jedan pepermint.
Manje od satnice. -Hej.
Znam da nije mnogo.
Ne, to je sat vremena dobrote.
To je pravo bogatstvo. -Hvala. -Nema na čemu.
Jesi li našla Toma? -Jesam.
Lepo. -Da. -Drago mi je. -Hvala.
Ostaviću pepermint ovde. Ide uz čaj.
Vidimo se. -Vidimo se.
Ko zna gde je ovo bilo. -Svojom voljom pomaže.
Upoznao sam više takvih kvazi dobročinitelja
nego što si ti imao toplih obroka. -Nepodnošljiv si, Dene.
I veoma negativan. Jedi pepermint.
Nisam dobila posao za "Zaleđeno kraljevstvo". -Otpuštena si.
Ne smeta mi. Nije mi prijalo sve to s audicijama.
Nije dobro za mene. Bolje da dignem ruke.
Šta ti je? -Kako to misliš? -To zvuči kao dobar izbor.
Nisi ga donosila veoma dugo.
Ne brini. Posle će me posrati ptica.
Opet imaš posao.
Zdravo, dečko. -Zdravo, Huang Ćing Šin.
Doneo sam ti figuru od mini kupusa. -Čoveče.
Hvala ti. Prelepa je.
Pripadala je mojoj baki. -Baš lepo. Veoma lepo.
Odlazi.
Sanjam o belom Božiću...
Gde su ti pantalone, Donalde?
27.35 dolara, neka čudna drangulija i strepsils.
Dobro je krenulo. -Zbog Artura.
Malo sutra.
Ne moraš na audiciju, Arture. -Želim to. -Već si s nama.
Smatraće me kretenom inače. -Dobro, onda.
Bila jednom jedna devojka Flori.
Ležala je na leđima u kamenolomu.
Vikala je da je spremna.
Širom otvorenih nogu.
Veoma sam snužden
kad Božić proslavljam bez teb.
Muzika, muzika...
Bog ti pomogao, mladiću...
Dobro žongliram.
Predstava na podu.
Zemlja nade i slave.
Majka...
Mnogo vam hvala.
Kako je tvoj Tom? -Volela bih da znam.
Danima ga nisam videla.
Nezgodno je. -Često nestaje.
Da nije čarobnjak? -Nećemo saznati.
Sigurno se boji svojih osećanja prema tebi.
Znaš već kakvi smo mi momci. -Da.
Ovaj... -Prijatno. -Hvala ti.
Vidimo se, Kejt. -Ćao.
Ćao. -Zdravo.
Ćao.
Ćao. Šta ima novo?
Nedostajao si mi.
Nedostajanje i ljubljenje. Kao da smo u vezi.
Moram nešto da ti kažem.
Gospode. Ne sluti na dobro.
Da proverimo najučestalije.
Ti si peder?
Nisam... -Oženjen?
Nije ni to... -Treba ti prostora?
Ne treba da zavisiš od mene. -I nije tako.
Kejt. -Nisam ni pomišljala da zavisim od tebe.
Sama si rekla. Bilo ti je teško posle svih nedaća...
Zabrinut sam... -Sad sam ja kriva?
Nisi... -Ako ne želiš da se vezuješ, samo treba da kažeš,
jer ne mogu više ovako.
Svuda te tražim i ne nađem te.
To mi uopšte ne prija.
A konačno mi je krenulo na bolje.
Ne želim da iscelim srce i dam ga nekom ko će ga razbiti.
I neću. -Ne, Kejt...
Ne volim ja muziku...
Zašto se vas dvoje ne vratite odakle ste došli?
Pričajte engleski ili se gubite iz moje zemlje!
Svi vi!
Pardon. Dobro došli ste ovde.
Jeste li iz naše zemlje? -Da.
Moja familija je došla iz bivše Jugoslavije kad sam bila mala.
A kako se zovete? -Katarina.
Zdravo, Katarina. -Hvala, Katarina.
Zdravo. -Ćao. Alba?
Ja sam Kejt. -Kejt? -Katarina.
Da li je Marta kod kuće?
Ne želi da priča s tobom. -Dobro.
Razumem.
Prenesi joj da mi je žao.
I da će mi zauvek biti žao.
Da mi je drago što te ima.
Žao mi je što se nismo dosad upoznale.
Čekaj. -Pobogu.
Ćao. Žao mi je zbog svega. -Ne dolazi više nenajavljena.
Volela bih da su mama i tata znali da si srećna. -Ne tiče ih se.
Izvinjavanje ništa ne menja. Razumeš?
Da.
Pobogu. Čekaj.
Vidi...
Nismo imale sreće.
Mama je prava mustra. Imaš pravo.
Ali svi imamo svoje nedostatke.
Drago mi je što si došla.
Brzo se vraćam.
Zdravo. -Ćao.
Mogu li da ti platim piće? Čini mi se da ti treba još jedno.
Ne treba mi.
Zaista.
Hvala u svakom slučaju.
Hvala. -Veoma lepo.
Je li to bila fizička intimnost?
Najmanja moguća. -Kakav je dečko?
Zanimljiv i pomalo čudan.
Kiseli kupus mi je izašao na nos.
Jeste li imali polne odnose?
Nismo. -Dobro.
Jesi li ih ti imala s Tomom? -Nisam. -Kako to?
Niti ću ih ikad imati. -Zašto?
Ne želi da se veže jer misli da previše zavisim od njega.
Takoreći je rekao da imam kompleks žrtve.
Dopada mi se.
Ćao, mama.
Mamice.
-Moje čedo.
Mamice. Dođi.
Moje čedo. -Neće te deportovati.
Živiš ovde. Ovo je tvoj dom.
Znam kako to počinje. Upiru prstom.
Govore da su migranti razlog lošeg života. I ljudi im veruju.
Veruju. -Znam.
Krivim Poljake. -Dobro.
Hoćeš čaj?
Šolju čaja? -Može, hvala.
Jedan gutljaj. -Kap.
Živeli.
Bravo, mama.
Može? -Poslužiće.
Izvini, druže.
Prenesi Rufusu da je ovu lađu teže spaliti.
Umalo da porodim.
Molim? Ne želim da zadržiš spajalice. -Tome?
Ne, taj košta manje od 30.000 funti. Bez veze je. -Tome?
Neko je došao. Ćao. Izvinite, imao sam težak dan.
Ja sam Endi. Izvinite što sam ležerno odeven. -Nema veze.
Jeste li vi gđa Čalis? -Nisam. Izvinite.
Tako sam i mislio. -Da. Čekate Toma?
Teško, osim ako je s vama. -Nije, tražim ga.
Pojaviće se već. Hoćemo li početi? -Šta to?
Razgledanje.
Završio sam razgledanje.
Mali ali kompaktan. To mu diže cenu.
Na prodaju je? -Da, ne iznajmljuje se.
Zato je bio pedantan. -Da, nema prostora za nered.
Ali ima dosta prostora za skladištenje.
Ta-da! Šta to imamo ovde?
Gospode.
Zaista je u visećem delu. Nije ni čudo što je crkao.
Daću mu ga. -Kome? -Tomu. -Ko je on?
Tom, vlasnik stana, prodaje ga.
Ovde niko ne živi. Prazno je mesecima.
Možda se bespravno uselio.
Mislite da je to bio slučaj? Dođavola.
Izvinite na izražavanju.
Potvrda testamenta nam odužava posao... -Potvrda testamenta?
Ima mnogo problema s papirologijom kad neko umre.
Ko je umro? -Prethodni vlasnik. -Ko?
Neki Vebster. Mladić.
Tužna priča. Bilo je to prethodnog Božića.
Gospođice? Jeste li dobro?
-Jesam.
Onesvestili ste se.
Zaista ste dobro? -Jesam. Jesam.
Ćao.
Hej!
Kako te osećam?
Jer sam deo tebe.
Dobro mi čuvaj srce.
Obećavam.
Bilo ti je namenjeno, desila se nesreća ili ne.
DVE NEDELJE KASNIJE
Dolazite ovamo! Vucite se unutra!
Vucite se unutra, goblini!
Upadajte, gubitnici. I ti, gubitniče.
Voli svoj posao, Dora. Unosiš negativnu energiju.
Ne možeš da prozivaš publiku. -I ti si gubitnik.
Moguće.
Da... Hoćeš desert?
Ćao. Zdravo svima.
Znala sam da će osvetljenje biti loše pa sam ponela svoje.
To je moja ćerka. -Da. Hvala vam.
Imamo mnogo posla.
Želim da se zahvalim svima koji su uložili trud.
Mami jer je napravila džinovsku krempitu.
Sigurno vam se dopada.
Moja majka, dame i gospodo. Hvala vam.
Poznata si po svojoj krempiti.
Volela bih svima da se zahvalim ponaosob, ali Den ne odobrava govore.
Tako je, počni, vilo. -Da, hvala, Denijele.
Počinjem za tren.
Želim jedno da vam kažem. Veoma smo srećni što smo živi.
Tako je.
Veoma smo srećni što možemo pomagati jedni drugima
na svaki mogući način.
Srećni smo zbog činjenice da nas pomaganje drugima
zapravo usrećuje.
To je sve.
Otpevaj nam pesmu, Kejt!
Pesmu?
Sigurno imam neku u rukavu.
Prošlog Božića srce sam ti dala,
ali sledećeg dana sam se pokajala.
Ove godine, da se suza poštedim,
daću ga nekom posebnom.
Prošlog Božića srce sam ti dala,
ali sledećeg dana sam se pokajala.
Ove godine, da se suza poštedim,
daću ga nekom posebnom.
Jednom povređena, dvaput postiđena,
držim se po strance, ali i tebe na oku.
Reci mi, dušo, da li poznaješ me.
Prošlo je godinu dana, ne čudi me.
Srećan Božić! -Umotala sam i poslala.
Sa beleškom na kojoj je pisalo da volim te i bila sam iskrena.
Sad znam kolika budala sam bila.
Ako me poljubiš sada, ispašću još veća budala.
Prošlog Božića srce sam ti dala,
ali sledećeg dana sam se pokajala.
Ove godine, da se suza poštedim,
daću ga nekom posebnom.
Prošlog Božića srce sam ti dala,
ali sledećeg dana sam se pokajala.
Ove godine, da se suza poštedim,
daću ga nekom posebnom.
Počinje predstava!
Božićni tiramisu. -Alba! -Odlično.
To! -Odlično izgleda! -Hvala, Alba.
Marta je veoma srećna što te ima.
Zato što je ona veoma, veoma
loša u kuhinji. -Mama, to nije pohvala.
Veoma je ružno. -Šta i zašto je ružno?
Pristojna sam prema Albi, tvojoj devojci.
Šta sam rekla? Ništa. Katarina.
Reci. -Pre nego što probamo lezbijski puding...
Da. -Mama! -Molim?
Ti si pevala na svojoj zabavi. -Jesam.
Znam da nisam dovoljno bitna za to. -Nije tačno, mama.
Jesi bitna. -Nisam. Pst.
Reci joj da jeste. -Otpevaću staru hrvatsku pesmu od moje bake
za svoju porodicu.
Dobro veče,
tatica,
ustanite, mamica.
Daj, Petra. Rat se je odavno završio. Ne gnjavi nas tom pesmom.
Pevaj radosno. -Šta to znači?
Veselo. Božić je!
Preveo: NikolaJe
Preuzeto sa www.titlovi.com