În timpul lungii şi întunecatei perioade a Marilor Războaie,
o clasă de elită a soldaţilor s-a ridicat din luptă.
Codul lor indestructibil era simplu.
Să aibă o inimă nobilă, plină de curaj,
o conduită corectă şi devotament absolut faţă de propriul stăpân.
Din timpul acelor ani sângeroşi,
a apărut un imperiu.
Puterea sa asimila persoane de orice culoare,
credinţă şi religie.
Această regulă incontestabilă
a erodat tradiţiile marilor cavaleri,
dar nu pentru toţi.
Lăsaţi săbiile jos şi sunteţi liberi să plecaţi.
ULTIMII CAVALERI
Sunt trimisul oficial al împăratului.
- Aduc un mesaj pentru lord Bartok. - Îţi urez bun venit la castel.
Voi prelua eu mesajul.
Mesajul acesta este pentru stăpânul tău.
Oricine doreşte să vorbească cu stăpânul meu,
trebuie să vorbească mai întâi cu mine.
Crezi că vorbele împăratului
sunt demne de un biet slujitor?
Nu mă îndoiesc că aroganţa ta
este eficientă în alte case.
Prin urmare, e o greşeală pe care sunt dispus s-o iert.
Cum te numeşti, pedestraş?
Sunt convins că împăratul va dori să afle
cine a fost atât de binevoitor cu trimisul său.
Era mai bine să fi început prin a te prezenta.
Sunt comandantul Raiden al Regimentului Şapte.
Numele tău îmi este foarte cunoscut.
Iartă-mi prezumţia.
Lordul meu.
Mesajul e trimis direct din capitală?
A fost pecetluit în faţa mea de împărat în persoană.
Prea bine.
Sunt convocat în capitală
să mă întâlnesc cu ministrul Gezza Mott
pentru a revizui noi uzanţe şi îndatoriri.
E o farsă!
Noua uzanţă e mita care se aşteaptă din partea mea la această întâlnire,
pentru simplul motiv de a rămâne în graţiile lui.
Influenţa acestui ministru a crescut considerabil de la ultima ta convocare.
E sprijinit pentru a deveni Prin Consul.
Nu voi tolera genul acesta de mită
nici în buzunarul meu, nici în capitala mea.
- La ce te gândeşti? - Te urmez, milord.
De când ai început să minţi?
Spune ce gândeşti.
Dacă într-adevăr injustiţia corupţiei e cea care te necăjeşte,
poate c-ar fi trebuit să fii motivat
să iei măsuri înainte să ajungă la tine în curte.
Ce vrei să spui cu asta?
Adică ar fi prudent să analizezi dacă e numai o chestiune de orgoliu.
Nu e o chestiune de orgoliu. E o chestiune de demnitate.
- Deci vei refuza să-ţi faci datoria. - Refuz extorsiunea!
Milord, corupţia din capitală nu e o noutate.
Cu ce diferă de oricare alt nou tribut absurd?
Când un astfel de om poate pretinde mită în văzul tuturor,
fără teama consecinţelor,
ne aşteaptă vremuri primejdioase.
Ce?
Crezi că mă agăţ de un idealism care nu mai există?
Posibil.
- Sire? - Sunt bine.
- Dă-mi voie să chem medicul. - M-a examinat.
Când? Ce-a spus?
N-o să le spui nimic despre asta.
Frumoasele mele s-au întors.
Cum au fost lecţiile de azi?
Profesorul de muzică a lui Lilly a spus
că e cea mai bine pregătită elevă.
- Sigur că este. - Eu cred că exagerează.
Eu cred că e foarte abil în aprecierea talentului.
Ori asta, ori se pregăteşte să ceară o mărire de salariu.
Vrei să-mi cânţi ceva?
Bun.
Nu toate confruntările vor fi corp la corp
ca la antrenament.
Nu ştiam că pentru asta ne antrenăm.
În luptă nu există avertizări.
Nu toţi adversarii vor respecta codul războinicului la fel ca noi.
Trebuie să fii tot timpul în gardă.
Trebuie să începem pregătirile de plecare imediat.
Am fost chemaţi în capitală.
Locotenent, mă voi alătura şi eu convoiului?
Asta va hotărî comandantul.
Cu tot respectul, dle, cred că sunt pregătit.
Dacă comandantul ar lua hotărâri bazându-se pe ce cred alţii despre ei,
jumătate dintre aceşti oameni ar avea funcţia mea.
Adunaţi ostaşii să se pregătească pentru călătorie.
M-ai speriat.
De cât timp eşti acolo?
De câteva ore.
Umorul tău nu e pe potriva modului în care te furişezi.
E un avantaj nedrept să-ţi foloseşti iscusinţa cu soţia ta.
Crede-mă, tu eşti cea care are avantajul asupra mea.
Şi care ar fi acela?
Am auzit venind mesagerii oficiali.
Presupun că n-au adus veşti bune.
De ce spui asta?
Poţi să-ţi ascunzi prezenţa de mine,
dar nu şi gândurile.
Am fost chemaţi în capitală.
Credeam că nu sunteţi aşteptaţi până la schimbarea anotimpului.
- E o cerere din partea noului ministru. - În ce scop?
Nu e nimic pentru care să merite să ne stricăm seara.
Adică nu vrei să discuţi despre asta.
Nu, adică în curând voi fi departe de tine
şi îmi trec prin minte o mulţime de lucruri mai interesante
cu care să ne ocupăm timpul.
E dificil să contrazici o asemenea logică.
Vino cu mine.
Stră-străbunicul meu era un războinic feroce.
Nu era întru totul agreat,
dar el a fost răspunzător de transformarea meleagurilor noastre
în provincia care este astăzi.
Tatăl meu a fost singurul care a răspuns
de apărarea acestui pământ în timpul Marelui Război.
Ţi-ar fi plăcut să-l cunoşti.
Fiul meu.
Nu am niciun moştenitor.
Voi fi a zecea şi ultima generaţie îngropată aici.
Se împlinesc 30 de ani luna aceasta de când împotriva întregului consiliu,
m-am lăsat purtat de idealism şi te-am primit în casa mea.
Un tânăr cu sufletul pustiu,
întinat de băutură,
şi la fel de sumbru ca mormintele celor care îi ieşeau în cale.
Însă idealismul a văzut dincolo de toate astea
omul care se află în faţa mea.
Mă povăţuieşti mai bine decât aş face-o eu însumi.
După ce voi părăsi această lume,
meleagurile acestea vor rămâne în grija ta.
- Milord. - Numele meu va dăinui prin tine.
Sabia trebuie să i-o laşi unui urmaş. Eu sunt un biet servitor.
Tu eşti urmaşul spiritului meu.
Legătura dintre noi a fost clădită,
nu moştenită.
- Nu, sire... - Primeşte sabia.
- Poartă-ţi de grijă. - Negreşit.
Rămâi cu bine, dragostea mea.
- Eşti gata, dle comandant? - Da, milord.
Ai darul pentru ministrul Gezza Mott?
Da, m-am ocupat de tot.
- Gabriel. - Dle comandant.
Mulţumesc pentru această onoare.
Îţi cunoşteam bine mama şi tatăl.
Dacă ar mai fi fost printre noi, ar fi fost foarte mândri.
- Deci începe din nou. - Începe.
Staţi jos. Staţi jos.
Dle, te-aş putea întreba ceva?
Desigur.
Îl cunoşti de mult timp pe comandant, nu?
De când eram de vârsta ta.
Este adevărat că nu s-a născut în casta militară?
Descinde din ţărani.
A rămas orfan de mic. Familia lui a murit de febră.
Atunci l-a luat lordul Bartok sub aripa lui?
Nu. Mult mai târziu, când era deja flăcău.
- De ce întrebi? - Circulă poveşti despre el.
Se spune că era un criminal hain,
fără conştiinţă sau onoare.
A băut mulţi ani.
Aburii alcoolului l-au făcut violent.
Aflând asta, îl respecţi mai puţin?
Omul trebuie admirat când se reclădeşte,
nu judecat.
Odihneşte-te. Ne aşteaptă un drum lung mâine.
Bun venit, lord Bartok.
- Ai avut o călătorie plăcută? - Fireşte.
Poate părea lungă.
Mi s-a părut scurtă.
Văd că mi-ai adus un dar.
Aşa se obişnuieşte într-o vizită oficială.
- O mantie. - O mantie frumoasă.
Poţi păstra şi cufărul.
Slujitorul tău s-a ocupat de alegerea darului?
Nu, l-am ales personal.
Prea bine. Mâine începem în zori.
Evident, sunt multe de făcut.
Abia aştept să-ţi aflu părerea despre noile uzanţe şi îndatoriri.
Da, şi în plus, vom avea ocazia să discutăm
despre primejdiile cu care se confruntă viitorul meleagurilor Bartok.
Nu i-o fi plăcut culoarea.
Dacă aş fi ştiut ce ai de gând, aş fi insistat să-i oferi mai mult.
Mai mult? I-am dat şi cufărul.
Nu e de luat în râs.
A luat-o ca pe-o ofensă personală.
- Mâine îi voi aduce un dar mai potrivit. - Ba n-o să-i aduci.
Iar în prezenţa mea, vei considera
pretenţia ministrului drept ceea ce este: mită.
Prin adoptarea prefăcătoriei nu faci decât să facilitezi participarea.
Milord, nu cred că e momentul să iei o poziţie atât de fermă.
Şi dacă îmi domolesc acum abordarea,
în ce moment mi-ai recomanda să-mi apăr drepturile?
După ce o să-mi ia jumătate din pământ? Când voi ajunge în situaţia
în care voi fi obligat să-mi exercit propria tiranie faţă de supuşii mei
pentru a susţine corupţia celor de la putere?
Cine se crede?
Poate că n-a înţeles ce se aşteaptă de la el.
Ba a înţeles perfect.
Vine aici ca să-şi facă o reputaţie pe socoteala mea?
Sau e atât de trufaş încât nu poate fi deloc smerit?
Poftim, câine. Mătase pentru mizeria ta.
Unde suntem aşteptaţi?
Aş vrea să-ţi arăt ceva.
Ce sabie frumoasă!
Îmi permiţi?
E sabia unui nobil. De unde o ai?
A fost un dar...
Din partea stăpânului meu.
N-am mai auzit de-o asemenea generozitate
din partea unui lord faţă de slujitorul lui.
S-ar părea că ai câştigat.
E sala mea preferată, pentru că ilustrează
marile virtuţi ale generozităţii şi umilinţei.
Calităţi necesare pentru a funcţiona nestingherit
în miezul activităţilor din capitală.
O calitate pe care toţi ceilalţi nobili
pe care i-am primit par s-o înţeleagă.
Începi să înţelegi scopul discuţiei noastre?
Da.
Cu adevărat impresionant.
Chiar vrei să renunţi la toate astea?
Încep să-mi pierd răbdarea cu tine.
Putem juca acest joc cât timp pofteşti,
dar nu te voi mitui.
Asta înseamnă pentru tine? Un joc?
Cum crezi că va reacţiona împăratul
când va afla că porunca lui e considerată un joc?
Dat fiind că unica ta ameninţare e c-o să fugi la împărat
ca un plod îmbufnat, ar trebui să-l întrebi.
- Cât mai curând posibil. - Nu e nevoie să-l întreb.
Împăratul ţi-a poruncit această revizuire,
iar tu i-ai refuzat-o.
Resping orice încercare de-a ta
de a-ţi exercita o putere iluzorie asupra mea.
Tu trăieşti iluzoriu, nu eu.
Nu te-am ameninţat. Ţi-am făcut o promisiune.
Nu numai că-ţi voi lua averea şi statutul,
dar voi face pulbere tot ce are legătură cu numele Bartok.
Iar când voi termina, va fi ca şi cum nici tu,
nici altă generaţie precedentă nu aţi fi existat vreodată.
Ai grijă să nu-ţi depăşeşti atribuţiile.
E vreo problemă?
Am cunoscut mulţi ca tine,
oameni care odată ce le-a încărunţit părul
şi vertebrele îi străpung ca nişte pumnale,
ajung să-şi revizuiască propriul trecut.
Adevărul e că frica cea mai tainică
este, de fapt, cea mai uluitoare calitate a ta.
Tu eşti neînsemnat.
Nici n-ai aruncat vreo umbră, nici nu ţi-ai lăsat vreo amprentă
pe marea moştenire a clanului Bartok.
Singura ta realizare a fost să vii pe lume într-o familie de nobili,
dar ai dat greş până şi în a o perpetua.
Gărzi! Gărzi!
Scoţi sabia la un ministru al împăratului?
Dle ministru, se apropie socrul tău.
Ce s-a întâmplat?
Nu mi s-a spus decât că ai fost atacat.
Nu pot spune prea multe deocamdată.
Dar urmează să fim martorii mâniei împăratului.
Ai fost chemat în faţa gloriosului şi înţeleptului nostru împărat.
Prizonierul care se află în faţa voastră e lordul Bartok.
A comis delictul de a ataca un ministru loial împăratului.
Prizonierului i se va permite să se adreseze egalilor săi
înainte ca stăpânul nostru să-i dea sentinţa.
Este adevărat ce s-a spus despre mine.
Nu aduc niciun argument şi nu contest evidenţa.
Dar nu înglobează câtuşi de puţin sfera adevăratelor mele delicte.
Onoarea pretinde mai mult decât validarea,
astfel că voi oferi mărturisirea completă a întregului adevăr.
Pentru prea mult timp, n-am reuşit să-mi recunosc
propria ipocrizie.
Mi-am trecut cu vederea propria laşitate,
ascunzându-mă confortabil în spatele unei posturi
de compromis politic.
Şi pentru ce?
Pentru a păstra bruma de avuţie şi rang pe care şi le doreşte tot omul.
M-am înfăţişat dinaintea voastră ca un condamnat
pentru a mă fi împotrivit în sfârşit nedreptăţii.
Mi-e ruşine şi regret că n-am fost în stare să fac asta
înainte să fi ajuns în propria mea curte.
Noi dotăm oştile,
noi construim drumurile,
noi angajăm poporul.
Şi totuşi tăcem din gură când cuferele ne sunt golite,
iar libertatea îngrădită.
Vor veni vremuri în care
vom fi neputincioşi în faţa nedreptăţii,
dar nu trebuie să vină vreodată vremea
în care să nu ne împotrivim.
Omul acesta, Gezza Mott,
e un rău în plină dezvoltare.
Şi singurul lucru ce trebuie făcut e să-l retezăm din rădăcină.
Ştiţi cu toţii la ce mă refer.
Fiecare dintre voi a fost supus şantajului său.
Însă prin vorbele mele nu vreau să-mi judec semenii nobili.
Vreau să-i previn.
Vă îndemn să vă cercetaţi faptele,
pentru că noi suntem cei care îl ajută pe omul acesta
să făurească lanţurile care ne ţin legaţi.
Şi astfel ajung la mărturisirea
adevăratei mele crime,
pentru a-mi putea răscumpăra onoarea.
Crima mea
este că n-am reuşit să-i iau viaţa lui Gezza Mott
când am avut prilejul.
Ne-am bucurat de sute de ani de pace
sub domnia familiei mele.
Am instituit ordinea
acolo unde era haos
şi pace unde nu era decât război şi vărsare de sânge.
Supuşii mei îşi acceptă rolul, cu bucuria de a şti
că se află în slujba binelui suprem.
De crezi că vorbele tale îi vor dezbina pe semenii tăi nobili,
te înşeli amarnic.
Eşti pregătit să-ţi primeşti sentinţa şi să-ţi recapeţi onoarea?
Sunt pregătit să-mi primesc sentinţa,
însă onoarea mea e neştirbită.
Îndrăzneşti să contrazici cuvântul împăratului?
Toţi cei din familia ta vor fi alungaţi de pe pământul tău.
Clanul Bartok nu mai există.
Iar întunecarea minţii tale necesită măsuri mai drastice.
Pentru delictul tău şi sfidarea decretelor din capitală
vei plăti cu propriul cap.
Nu poţi face asta!
Cum îndrăzneşti să i te adresezi direct împăratului?
Milord, nu există precedent pentru o astfel de sentinţă dată unui nobil.
Manifestarea unei asemenea aroganţe nu poate rămâne nepedepsită.
Care ţi-e povaţa?
Comandantul tău ţi-e loial cu înverşunare, lord Bartok.
Cel mai potrivit ar fi
ca viaţa să-ţi fie luată de sabia lui.
Dacă nu te supui ordinului,
întreaga familie a lordului Bartok va fi executată.
- Dle ministru! - Dle Prim Consul.
A fost exprimată voinţa împăratului.
Comandante!
Lăsaţi-l să treacă.
- O să execuţi ordinul. - Nu.
- Sunt deja mort. - Prefer să mor alături de tine
decât să iau parte la un asemenea spectacol.
Ştiu c-ai face asta, dar la ce ne-ar folosi?
Milord.
- Nu pot face asta. - S-a hotărât deja.
Gândeşte-te numai la ce va urma.
Spiritul clanului nostru va dăinui prin tine.
Comandant Raiden!
Cuvântul împăratului nu e o rugăminte care are nevoie de aprobarea ta.
Ţine minte un lucru, Raiden.
Patimile onoarei ni le provocăm singuri.
- Scoate sabia. - Milord, te rog.
Comandant, scoate sabia.
Devotamentul tău faţă de cod este absolut, nu?
- Da, milord. - Atunci, ca lord şi stăpân,
îţi ordon să-ţi faci datoria.
Începând din acest moment, să nu te mai mâhnească fapta ta.
Şi astfel freamătul de protest va fi redus la tăcere o vreme.
În privinţa comandantului Raiden trebuie să avem o mână rapidă şi fermă.
Propunerea e în folosul stăpânului sau al tău?
Ai văzut cum te-a înfruntat? E un câine turbat.
Comandăm războinicii prin loialitatea lor absolută faţă de stăpânii lor.
Cum crezi că vor reacţiona două milioane dintre ei
dacă îl eliminăm pe unul de-al lor
pentru a ilustra virtutea şi loialitatea?
Şi dacă va încerca să se răzbune?
Nu ne atingem de el.
Există deja prea mulţi nemulţumiţi care caută un motiv să riposteze.
Dacă aduci o dovadă palpabilă că vrea să ia măsuri împotriva ta,
voi da ordin să fie ucis, însă până atunci, nu.
- S-a înţeles? - Da, stăpâne. Până atunci.
Să mă ocup de evacuarea şi împărţirea ulterioară a pământului lui Bartok?
Pământul trebuie împărţit în mod egal,
spre a nu favoriza vreun nobil în defavoarea altuia.
Neîndoielnic. Dar nu-mi voi necăji stăpânul
cu amănunte de această dată.
Mă voi ocupa personal de asta.
Sunt convins că aşa o să faci.
Trebuie să luaţi aminte la ministru, Alteţă.
Ştiu că nu-l înghiţi pe Gezza Mott,
dar ambiţia şi lăcomia lui îmi sunt trebuincioase intereselor mele.
Da, Alteţă.
Hannah.
Tată.
Auguste! Am auzit că ai avut o recoltă bogată sezonul acesta.
Da, am avut.
Deci pământul pe care l-am luat şi ţi l-am dat ţie, s-a dovedit a fi
îndeajuns pentru a suplini recoltele mănate de când ne-am întâlnit?
Aşa este.
Perfect.
Ia spune-mi... L-ai cunoscut pe lord Bartok.
Ce ştii despre slujitorul lui?
Nu l-am cunoscut pe Bartok chiar aşa îndeaproape,
deşi am făcut câteva afaceri.
Cât despre Raiden, nu-l cunosc decât din auzite.
Din poveştile despre trecutul lui violent.
Tu ţi-ai petrecut timpul cu el. Care e părerea ta?
Aş fi şocat dacă nu s-ar răzbuna.
Îţi cer să-mi trimiţi o sută de ostaşi
pentru a-mi mări garda până se termină chestiunea asta.
- O sută? - Da.
Dar e mai mult de jumătate din efectivul meu.
Pe care îl ai datorită mie.
Ai prefera să te întorci la stadiul mizer în care te aflai
înainte să fi avut eu bunăvoinţa să-i iau fiica de soaţă?
Nu, dle ministru.
Vei supraveghea evacuarea.
După aceea, pentru cât timp va fi nevoie,
vreau să fii cu ochii pe Raiden în fiecare minut al zilei.
Când va decide să ne atace, vom fi pregătiţi.
Domnule!
Îi vom lăsa să facă asta?
- Nu vom pleca fără să luptăm! - Da!
Toată lumea trebuie să plece.
Paznicii de la Palat sunt deja pe drum.
Vom fi aruncaţi în stradă şi lăsaţi fără nimic?
Cum ne vom purta de grijă?
Domnule comandant, să înţeleg că nu trebuie să acţionăm?
Stăpânul nostru e mort.
Nu mai sunt comandantul vostru.
De acum înainte, sunteţi proprii voştri stăpâni.
Domnilor, vă dezleg de jurăminte.
Nu o atinge!
Aceşti oameni îşi vor pierde locuinţele.
Trataţi-i cu respect.
Unde mergi?
- Vreau ceva de băut! - Un rând pentru prietenii mei!
Asta-i tot?
Abia ne acoperă cheltuielile.
În seara asta, ne vom răsfăţa cu o masă copioasă.
Îţi va prinde bine.
Bine. Eu o să plec.
Cărările spre piaţă vor fi foarte aglomerate.
Ai văzut?
Tatăl tău mi-a dăruit propria mea insignă.
Minunat!
Nu s-a ataşat vreodată de un ucenic atât de repede.
Sper că în curând nu vei mai fi ucenic, ci ginere.
Pune-ţi semnul pe asta, trebuie să plecăm.
Când vor termina de montat panourile,
vom pune podeaua.
Da, domnule.
Un pumnal ca acesta nu se mai găseşte nicăieri.
- Un simbol al respectului meu. - Datorită oamenilor ca tine
se întăreşte naţiunea noastră.
Te asigur că cererea ta pentru absolvire de taxe va fi ascultată.
Vă mulţumesc, domnule ministru.
- Ai terminat? - Da.
Poate că aş avea destulă putere trupească
să trec peste acest blestem dacă aş avea un vindecător talentat.
Am urmat tratamentul corect.
Ceva previne vindecarea rănii.
Asta vrei să dai drept explicaţie?
"Ceva"?
Ieşi afară!
De ce ai izgonit un servitor?
Fiindcă nu vrei să fii întrerupt când ai conferinţe.
Te-ai gândit că servitorul acela era cel care
gustă tot ceea ce îmi este servit pentru a depista otrăvuri?
Nu?
Sau poate ai făcut asta cu bună ştiinţă.
- Nici gând! - Vrei să te cred pentru că-mi eşti soţie?
Se răceşte ceaiul.
Se pare că ceaiul nu este otrăvit.
Cum merg treburile la poartă?
Poarta asta poate să ţină piept unei întregi armate.
Poate că după ce va fi pusă în funcţiune,
vom putea elibera câţiva paznici de la posturi
pentru a-i da socrului dvs. Bugetul a fost depăşit datorită susţinerii posturilor lor.
Costurile nu vor fi o problemă.
Costul pavilionului este de cinci ori mai mare decât am estimat.
Oricât de mult apreciez calităţile tale de contabil,
în acest moment trebuie să vorbesc cu comandantul.
- Ce veşti ai pentru mine? - Nimic nou.
- Şi oamenii lui? - Sunt dezbinaţi.
Căută să lucreze pe unde pot.
- A luat legătura cu ei? - Nu.
Şi totuşi, rămâne în capitală.
Îl supraveghem în fiecare moment, zi şi noapte.
E răbdător. Dar nu mă poate păcăli.
Nici tu să nu te laşi păcălit.
Stoarce informaţiile de la el, află ce ascunde.
Veniţi după mine. Ia uitaţi-vă cine a sosit!
- Locotenente! - Luaţi loc, vă rog!
- Aduceţi-ne mai multă băutură. - Gabriel.
Ce părere ai despre localul acesta?
- Ţi se potriveşte foarte bine. - Se potriveşte perfect.
Voi cum vă descurcaţi?
Eu am grijă de bărcile de pescuit ale unui negustor bogat.
Şi Gabriel tot acolo lucrează.
Asta va explica odorul.
Şi motivul pentru care soţia mea îmi dă voie să fiu aici, singur.
Nici o altă femeie nu se atinge de mine.
Fără să fie compensate, vrei să spui.
- Pentru tine, la jumătate de preţ. - Nu, mulţumesc.
Îţi accept eu oferta!
Când ai să plăteşti ce bei, o să iau în considerare şi alte reduceri.
Domnilor... Pentru prosperitatea voastră!
- Fiindcă e legată de prosperitatea mea! - Noroc!
Noroc.
- Tu ce faci, Jim? - Lucrez când pot.
S-ar putea să fie ceva de lucru în port.
- Vrei să mă interesez? - Nu.
Nu mă interesează munca din port.
Considerând mirosul lui şi sărăcia ta,
cred că sunt între cei mai singuri bărbaţi din capitală.
Într-adevăr, suntem cei mai singuri bărbaţi de aici.
Îşi petrece majoritatea zilelor aici.
Deşi mi-ai spus că şi-a îmbrăţişat vechile obiceiuri, nu am vrut să cred.
Mie mi se pare că se simte mai bine decât de obicei.
- Trebuie să plec. - Te rog, nu pleca din cauza lui.
Prezenţa lui îmi face greaţă.
Locotenent!
Unde pleci?
Vino, bea un pahar cu mine.
Nu mai sunt locotenentul tău.
Raiden, trezeşte-te!
Poftim, bea asta.
Hai să te ducem acasă.
Sunt bine.
- Lasă-mă să te ajut, abia stai în drept. - Nu am nevoie de ajutorul tău.
Sunt bine.
Nimeni nu-l va învăţa pe fiul tău mai bine decât mine cum să mânuiască o sabie.
Ţi-am spus oferta mea.
Nu mă întrec cu nimeni în oferte pentru talentul tău.
Accepţi oferta mea? Fiindcă n-am timp de pierdut.
Îi urez noroc fiului tău. Are multă nevoie.
Apoi, l-am văzut venind pe poarta principală de la Gezza Mott.
Cum? Nu îi este permis să meargă în cetatea ministrului.
Lucrează ca ucenic de fierar, are o identitate nouă.
Am întrebat în piaţă despre el.
Cred că a avut nevoie urgentă de muncă.
Sunt sigur că ministrul ar plăti bine să afle
că unul din oamenii lui Bartok şi-a creat o identitate falsă,
care-i permite să lucreze în apropierea lui.
Mergem?
Primul lucru pe care o să-l fac cu noua mea avere
va fi să îmi găsesc cazare aproape de taverne.
- Îmi place cum sună. - Apoi o să-mi câştig...
Ai întârziat.
Jim te-a văzut când ai ieşit din Gezza Mott.
Voia să-i spună asta lui Gezza Mott, sperând că va primi o răsplată.
Nu am avut de ales.
- E vina mea. - Nu e vina ta.
Jim voia să sacrifice viaţa ta pentru interesul său.
Nu ne putem permite alte greşeli.
Ai acreditările?
Gezza Mott este cea mai fortificată cetate din naţiune.
Nu numai că va fi greu să intrăm acolo, va fi aproape imposibil.
Singurul punct de acces direct e aici, la poarta principală.
Podul este ridicat la apus, când pleacă muncitorii.
Trebuie ridicat din ambele părţi, în acelaşi timp.
Trebuie să îl controlăm, de afară şi din interior.
După poartă principală se găsesc cazărmile.
250 de soldaţi sunt cazaţi acolo în fiecare seară, înarmaţi şi gata de luptă.
Nu îi vom putea înfrunta dacă vor fi alarmaţi.
După ce trecem de cazarmă, trebuie să trecem prin labirint din grădini.
E singurul mod în care putem traversa cetatea fără să fim văzuţi.
Nu numai că trebuie să am grijă de fiecare copac,
dar datorită faptului că ministrul are camera la înălţime,
trebuie să mă asigur că arată bine şi de deasupra.
Şi asta ne aduce la pavilion.
Eşti singurul loc în care avem acoperire, înainte de castel.
Dacă vom supravieţui furtunii de săgeţi,
vom ajunge la porţile de fier.
Sunt absolut imposibil de deschis din afară.
- Domnule, trebuie să plec. - Desigur.
- Unde pleci? - Să se întâlnească cu iubita!
De ce ne batem capul cu asta,
în loc să ascultăm poveştile de îndrăgostit ale acestui tânăr?
Lasă-l în pace. Ai grijă ce faci!
Aici sunt documentele falsificate de care aveţi nevoie pentru a lucra în cetate.
Trebuie să repar acoperişul acestui turn.
Tâmplarul dinaintea mea nu a lucrat prea bine.
Cu ce salarii avem, nu-i de mirare.
Am vândut trei coşuri azi.
S-a întâmplat ceva?
M-am săturat să mănânc numai orez.
Dacă ai lucra şi tu, poate ne-am permite şi altceva.
De ce continui aşa?
Nu-i nicio ruşine în a fi îndurerat. Faptul că îţi distrugi viaţa
- nu-l va aduce înapoi pe Bartok. - Scuteşte-mă de prelegerile tale.
Asta e tot ce ne-a rămas.
De ce nu rămâi cu mine? Măcar o seară!
Şi ce să fac, să mă uit cum împleteşti coşuri?
Te rog, Raiden!
Te rog.
Nu pot continua aşa.
Unde e?
- Unde e? - Ce să fie?
Sabia ta.
Uite-o aici.
Plec.
Foarte bine.
Asta nu e o locuinţă demnă de o femeie respectabilă.
Te părăsesc.
Am tot sperat că te vei întoarce la mine,
că vei fi din nou cel cu care m-am căsătorit.
Faptul că ţi-ai vândut sabia îmi dovedeşte că am sperat în van.
Dacă vrei să-mi spui ceva care să mă facă să mă răzgândesc, acum e momentul.
Domnule, ministrul a fost chemat.
Înţelepciunea şi loialitatea sa nu vor fi uitate niciodată.
Vino cu mine.
Înainte de moartea sa, Primul Consul mi-a recomandat
să fiu atent la relaţiile tale cu nobilimea.
Era de părere că metodele tale excedă limita politică şi limita morală.
Trebuie păstrat un echilibru între dominare şi patronaj.
Primul tău act ca Prim Consul va fi abolirea taxelor pentru cetăţeni şi nobili.
Va fi onoarea vieţii mele să vă servesc în acest scop.
Numirea ta în funcţie va aduce sfârşitul luării de mită de la nobili.
Când erai ministru, era suficientă distanţă între noi,
încât îţi puteam permite asemenea lucruri.
Dar e de ajuns, nu este nevoie.
Pe lângă asta, obsesia ta faţă de Raiden trebuie să înceteze.
Te-ai înconjurat cu mai multe gărzi decât mine!
E un lucru ruşinos pentru tine.
S-a autodistrus deja.
Acceptă cu demnitate că tu ai fost câştigătorul.
Da, stăpâne.
Vă mulţumesc pentru sfaturi şi pentru înţelepciune.
Nu înţelege că sunt asediat?
Stăpâne, nu cred că Raiden mai reprezintă o ameninţare.
- De ce? - Şi-a vândut sabia.
Şi?
Faptul că un războinic îşi vinde sabia poate fi interpretat într-un singur fel.
Şi-a abandonat în totalitate trecutul.
Crezi că mă linişteşti cu veştile astea?
Cui îi pasă de o bucată de metal?
Crezi că îţi poţi ascunde nereuşita
cu această justificare de războinic?
Pleacă!
Voi decide ce trebuie făcut.
Arată-te. Arată-te!
Soţul meu are nevoie de tine.
Aceste evenimente au decurs într-un mod interesant.
În timp ce eu îmi împlinesc ambiţiile, el se scufundă în negura uitării.
Dacă ai vedea acest lucru, în locul lui,
ai permite unei asemenea jigniri să treacă pe lângă tine?
Nu... Am realizat că avem de-a face cu un om atât de profund rănit,
încât nu realizează că mai are nevoie de un singur impuls.
Adu-mi familia lui Bartok.
Ai vreo problemă cu ce ţi-am cerut?
Nici vorbă.
Pentru banii ăştia, sunt multe lucruri pe care le-aş face, fără probleme.
Domnule comandant...
Am o surpriză pentru tine în seara asta.
Ceva nou.
Nu vreau să negociez în cazul ăsta.
Încă e virgină.
Raiden.
Ai venit să mă salvezi.
Ce este?
Ai venit să mă salvezi, nu-i aşa?
Raiden.
Te rog!
Nu! Nu!
Raiden! Raiden!
Raiden, ajută-mă!
Nu! Nu!
Nu mă lăsa aici!
S-a terminat.
Nu mai avem altceva de făcut.
Eşti sigur?
Poate nu-i pasă de ea.
Nu mă auzi?
Fiica stăpânului său i-a fost prezentată ca o târâtură,
iar el nu a făcut nimic.
Nu îi pasă de nimeni şi nimic.
Nu-i pasă nici de onoare, nici de familie, nici de el.
Şi cu siguranţă nu-i pasă de tine.
În sfârşit, am scăpat de această povară.
Bravo! Ai lucrat bine!
Am marcat unde sunt îngropate urnele.
Te-ai descurcat bine.
Am făcut planuri, am făcut sacrificii...
Am aşteptat momentul potrivit.
Iar acum...
A sosit.
Auguste, bine ai venit.
Văd că îmi aduci un dar pe cinste.
Vreau să vă ofer ceva special cu ocazia noii voastre numiri
şi în semn de mulţumire pentru înapoierea oamenilor mei.
Dintre toate darurile primite, acesta este favoritul meu.
O să îmi vizitez fiica înainte să mă întorc acasă, alături de ostaşii mei.
Sigur, foarte bine.
Onoarea este ceva cu care se nasc toţi oamenii.
Nu îţi poate fi luată sau dată.
Dar nu trebuie pierdută.
Suntem în pragul ultimului nostru act măreţ.
În această noapte, duşmanii noştri vor fi martorii
puterii jurământului depus de cavalerii Regimentului Şapte.
Vom lua înapoi ce au încercat să ia cu forţa.
Vom restaura numele stăpânului nostru...
Vocea poporului nostru...
Şi spiritul acestei naţiuni.
Gărzi!
Ţineţi-le piept cât de mult se poate.
- El e! - Rămâi în camera ta.
Oare de ce am avut încredere în tine? Ţi-am spus eu, imbecilule!
Rămâi în camera ta!
Deschide-ţi clapele! Pregătiţi arcaşii!
Lordul Bartok îmi era cel mai vechi şi mai drag prieten.
Ştiam că nu vei tolera această ruşine adusă numelui său.
Stăpânul meu mi-a spus că dacă voi rămâne fără oameni de încredere,
voi putea să apelez la tine, întotdeauna.
Îţi ofer ajutorul meu, în orice fel ai nevoie.
Dar am o condiţie...
Asigură-te că fiica mea va fi eliberată din mâna acelui om.
- Ai cuvântul meu. - Spune-mi de ce ai nevoie.
Găseşte un loc sigur în care să te ascunzi.
Aşteaptă!
Mulţumesc.
Să mergem!
M-am descurcat bine?
Ai luptat bine.
Ai luptat bine!
Am venit după Gezza Mott.
La fel ca tine, nici eu nu pot da înapoi.
Crezi că eşti erou?
Vei fi ţinut minte drept un trădător, o ruşine.
Numai timpul va arăta cum vom fi ţinuţi minte.
Iar timpul tău...
S-a terminat.
Cine e? Am închis!
Onoarea tatălui tău a fost restaurată.
Numele Bartok nu va fi uitat niciodată.
Mulţumesc.
Faptul că au atacat Primul Consul şi că mi-au sfidat puterea...
Nu o să las aceste lucruri nepedepsite. Singura întrebare este
cât de severă va fi pedeapsa.
Câte generaţii să ucid din fiecare familie.
Sunteţi aici doar pentru că am rămas fără Consul.
Îmi oferă cineva o părere?
Stăpâne, am face bine să recunoaştem
că în ochii poporului, aceşti bărbaţi sunt eroi.
- Eroi? - În ochii poporului,
aceşti oameni reprezintă valorile care au înălţat naţiunea noastră.
Valori pe care toţi războinicii le aveau, cândva.
Acum, e o raritate.
Dacă pedeapsa va fi considerată nedreaptă...
Riscaţi să-i transformaţi în martirii unei mişcări împotriva voastră.
În schimb, dacă îi vom trata cu respectul cuvenit unor războinici onorabili,
îi vom câştiga de partea noastră.
Nu pot să las o asemenea ofensă nepedepsită.
Trebuie să le amintim tuturor că nimeni nu poate lupta împotriva Împăratului.
Împărate...
Vă pot oferi o soluţie?
Mai am o cerere.
Dacă vom reuşi, primul gând al împăratului
va fi să ne ucidă pe toţi, alături de familiile noastre.
- Ai dreptate. - La fel cum face cu toate deciziile,
va căuta să găsească sfaturi.
Fără un Consul lângă el.
- Va fi deschis la sugestiile altora. - Te referi la mine.
Oamenii mei au acceptat că moartea va fi răsplata acestei fapte.
Sunt ostaşi ai Regimentului Şapte.
Nu vor cere să fie graţiaţi.
Dar o cer eu pentru ei.
Nu şi pentru tine?
Aceşti războinici nu sunt cunoscuţi de multă lume.
Dar unul dintre ei este.
Unul este cunoscut de toată lumea.
Domnule Comandant.
- Ce înseamnă asta? - Tu vei prelua comanda castelului.
Nu!
Domnule comandant!
Nu puteţi face asta.
Vă suntem alături. Vă sunt alături.
Domnule locotenent, sunteţi devotat în totalitate legământului nostru, nu-i aşa?
Da.
Atunci, în calitate de comandant, îţi ordon
să preiei conducerea clanului Bartok.
Cu multă înţelepciune şi stimă, Împăratul îi numeşte pe aceşti nobili ostaşi
eroi ai poporului.
Ei sunt cei care ne-au amintit prin exemplu personal
de valorile care au unit oamenii acestei naţiuni măreţe.
Dar indiferent care ar fi circumstanţele,
atacarea unui membru al Consiliului Împăratului
este considerat, prin lege, un atac asupra Împăratului
şi asupra naţiunii noastre.
Îmi pare rău.
Îmi pare rău pentru tot ce ai fost nevoită să înduri.
Nu mi-a fost greu să-mi joc rolul.
Neştiind dacă te-am pierdut sau nu, asta a fost cu adevărat insuportabil!