Veoma davno, postojala je planeta, slična drugima i nevažna.
Ta planeta je poslala čitavom svemiru poruku.
Zvono koje odzvanja među zvezdama i u najudaljenije delove stvaralaštva.
Zato su svi došli to da vide.
Iako niko nije razumeo poruku, svi koji su je čuli, odjednom su se uplašili.
Osim jednog čoveka. Čoveka koji je ostao za Božić.
Donosim dokaz hrabrosti i drugarstva.
Kakav je ovo brod i zašto ste došli?
Identifikujte se po vrsti i planeti porekla.
Istrebiti! Istrebiti! - Ručkice? - Istrebiti! Istrebiti!
Istrebiti! - Ručkice? Ručkice! - Istrebiti!
Na koji god brod otišao, pucaju na mene.
Nisam ti rekao da me pošalješ na brod Dalecima.
Nemoj me slati Dalecima kada držim deo Daleka!
Niste naveli tačnu referencu. - Mućni tom glavom! Samo nju i imaš.
Svi su tu. Daleki, Sontaranci, Terileptili, Sliteni. Ne ratuju, sam tu stoje. Zašto?
Poruka je poslana širom svemira. - Tako je, poruka. Niti ja je ne mogu prevesti.
Zašto su svi došli, ako je ne razumeju? - I vi ste došli.
Ja imam poremećaj ponašanja. Koji je njihov izgovor? Šta ta poruka znači?
O, ne. Podseti me da prespojim telefon na konzolu. Ovo nema smisla.
Upozorenje! Nova informacija. - U redu?
Morate prespojiti telefon sa konzolom.
Ne, ne, ne. Ne sada! Podseti me kasnije. - Kada?
Ne znam. Kasnije. Izaberi vreme. - Kada?
Proizvoljno vreme, kada pomisliš da sam zaboravio. - Kada?
Izaberi slučajan broj, pretvori ih u minute i kada prođe to vreme,
podseti me da prespojim telefon sa konzolom. - Razumeo.
Mora da je jako zabavno na Kiber večerama.
Halo. Ovde TARDIS. - Ovo je hitno. Ti si moj momak.
Ideš! Divno. Možda sam u nekim područjima malo zarđao, ali pogledaću uputstva.
Zapravo mi nisi momak. - To je bilo brzo. Ovaj poziv je posvuda.
Ali trebam momka, i to jako brzo. - Nadam se da ćeš biti bolja prema sledećem.
Zaveži. Božićni ručak, ja kuvam. - Onda? - Možda sam slučajno izmislila momka.
I ja sam to jednom napravio. Ne možeš se lako rešiti androida.
Nije android, pretvaram se da ga imam. I rekla sam da će doći na Božićni ručak.
Naravno. Ručkice, to je novi brod. Idemo TARDIS-om ovaj put.
Dođi na Božićni ručak. Učini mi uslugu. Dođi na Božićni ručak i budi mi momak.
Izvini, nisam čuo ono zadnje. Žuri mi se!
U redu, nemojte se bojati, dolazim...
Uzbuna! Uzbuna! - U miru! Ne. - Otkriven uljez. Uljez će biti nadograđen.
Izvini.
Trebam te. Pravim Božićni ručak! - A na mene pucaju Kibermani!
Zar ne možemo to oboje obaviti? - Da, zašto ne?!
Reklamirajte vaš proizvod ili brend ovde
DOKTOR KO
Doktorovo vreme
Sretan Božić!
Kako napreduje ćurka? - Odlično. Sasvim odlično.
Mrtva je i bez glave, ali tako je ćurkama za Božić.
Zapravo, mogla bih još malo. - Izvoli bako. - Jesi li je na vreme stavila peći?
Stavila sam je kada si me nazvao. Poslao sam ti mejlom uputstva. - Zaista jesi.
Doktore, zaista te trebam... - Klara!
Nemoj, stani, nemoj se pomerati, zaustavi se! - Zašto? Šta se dogodilo?
Go si. - Jesam, go sam. Pitao sam se hoćeš li primetiti. - Zašto si go?
Jer idem u crkvu.
Bolje? - To je bilo brzo. - Hologramska odeća koja se projektuje direktno u tvoj mozak.
I dalje si go ispod? - Svi su ispod goli. - Ne spominjati takve stvari. Božić je.
Dođi da upoznaš moju porodicu. Zdravo. Evo to je on.
Zdravo Osvaldovi. Zdravo! Sretan Božić. Zdravo, zdravo!
Pozdrav zgodnoj.
Je li iko za Tvister? - Ovo je Doktor. Moj momak.
Zar mu niko neće odzdraviti?
Zdravo.
Izvinite me na trenutak.
Imam ideju za bolji dojam. Mogao bih i njima projektovati moju odeću u mozak?
Znači da samo ja vidim tvoju odeću? - Da, i mislim da to izaziva ovu napetost.
Hoćemo li sada igrati Tvister? - Odmah u kuhinju! - Izvinjavam se.
Izvinite, Švedanin je.
Doktore, molim te! - To ti neće uspeti. - Šta ne valja? Je li već gotova?
Mislim da bi ti i veterinar dao iste šanse. - Upotrebi funkciju. - Funkciju? - Odvijačem.
Sigurno neću. Ne radi na ćurkama. Ništa ne radi na ćurkama. Treba ti vremenska mašina.
Šta je?
Ne možeš stalno tako koristiti TARDIS. - Kako?
Za propuštene rođendane, rezervaciju restorana. I nauči se koristiti iPlejerom.
Kuvanje vorteksom? - Tako je. Izlaganje vremenskim vetrovima.
Ili će ispasti kao gozba, ili će snesti jaja. - Dostupna informacija.
Šta je to? - Samo deo Kibermana. Pomoći će nam da stignemo u crkvu na vreme.
Imam grešku. - Nema niti jednog živog dela, ali još uvek ima čitavu bazu podataka.
Pronašao sam je na Maldovarovoj pijaci. - Identifikovana planeta po vrsti poruke.
Odlično, nastavi. U redu. Reci nam koja je ovo planeta? Hajde.
Određujem službenu oznaku.
Određujem. - U redu, kada god stigneš. Nema žurbe.
Zašto nisi otišao dole i sam pogledao?
Zaštićen je. Čak i TARDIS ne može proći kroz štit. - Galifrej.
Šta si rekao?
Galifrej. - O čemu to govoriš? Galifrej? Kako to misliš?
Potvrđeno. Oznaka planete je Galifrej.
Vidiš li ovo? Galifrej je moj dom i prepoznao bih ga. Ovo nije Galifrej!
Doktore, jesi li dobro? - To nije Galifrej. Galifreja više nema.
Osim ako si ga spasio. Mislio si da si u tome uspeo.
Čak i da je preživeo, nestao je iz ovog svemira. To nije moj dom!
Ne može biti.
Šta je to?
Papinska Centrala. Poput velike leteće crkve.
Brod koji je prvi stigao. Oni su postavili štit oko planete. Oni nas mogu poslati dole.
Tvoji prijatelji? - Taša Lem. Glavna sestra.
Poziva nas da se ukrcamo. - Zašto? - Jer sam je zamolio. Progutaj ovo. - Šta je to?
Tvoj hologramski projektor. Ne možeš ući u crkvu sa odećom!
Imam osećanje da sam gola. - Znam, opuštajuće je, zar ne? - Kakvo je ovo mesto?
Crkva papinske centrale. Sigurnosni štab poznatog svemira. - Bezbednosna crkva? - Da.
Štite te u ovom i idućem životu!
Počašćen sam uzvišenom Glavnom sestrom.
Dobrodošli u crkvu Papinske Centrale.
Cenimo što ste goli.
Zdravo beba. - Divna ti je haljina. - Je li to novo telo? Daj se okreni!
Taš, ova starudija? Furam je već vekovima. - Zgodno je. Utegnuto.
Pozdrav! I ja sam prisutna! - Klara, ovo je Taša Lem,
poglavarka crkve Papinske Centrale. Taš, ovo je moja...
Moja saradnica, Klara Osvald. Gđica Klara Osvald.
Idemo u moju kapelicu.
Sve je poštovano, nije potrebna žrtva.
Taša je postavila štit oko planeta. Ali ti bi me mogla tajno poslati dole, zar ne?
Imam neke uslove. Moram o nečemu poverljivom razgovarati sa Doktorom.
Možeš li nas nasamo ostaviti? - Sve što imaš da kažeš, možeš i pred Klarom.
Zapravo, dosta toga. Možda polovinu. Možda trunku svega.
Zapravo, možeš li nas pričekati ovde Klara? - Nema problema. Vas dvoje si unajmite sobu.
Hoćemo. Nećemo, prestani sa tim! - Šefica ludih svemirskih sestara. Baš za tebe!
Onda...
Doktore?
Ovaj oltar izgleda kao krevet. - Taj krevet izgleda kao oltar.
Izvinjavam se.
Ova poruka se emituje kroz čitavi prostor i vreme.
Šta si zbog nje osetio? - Osetio?
Svi svesni organizmi koji su otkrili signal, su nešto osetili. Nešto neodoljivo.
Šta? - Strah. Čistu iskonsku stravu.
Videla sam te i onda sam te zaboravila. Kako to radite?
Dobro, kakav je to signal? Odakle dolazi?
Iz naselja. Ljudska kolonija, 2. nivo. Zapravo farma. - Dobro. Je li neko bio dole?
Ako iko sleti, svi će ga slediti i izbiće sukob.
Na svu sreću mi smo prvi stigli i zaštitili planetu.
Održavamo primirje jer ne puštamo nikoga.
Daleci ili Kibermani lako mogu probiti vašu obranu. - Možda. Ali za sada se boje.
Niko ne želi biti prvi. - Ja to želim. - Nadala sam se tome.
Priznaj.
Šta ste vi? Zašto vas zaboravljam?
Priznaj. Priznaj. - Šta?
Jesi li dobro? - Jesam. Dobro sam.
Izvinite. - Ovo je moj lični teleporter.
Teleportiraću vas van grada. Pronađite izvor poruke i javite mi se za sat vremena.
I po ceni života Doktore, nećeš praviti probleme dole. - Kada sam to ikada napravio.
Nemoj na to odgovoriti.
Šta je bilo? - Nisam idiot. Svi su u ovoj crkvi istrenirani da vide kroz hologram.
Divno. - Odmah mi to daj. Nećeš nositi nikakvu tehnologiju tamo dole.
Šta mogu da uradim sa ključem? Ti ulazi. - Mogao bi pozvati TARDIS.
TARDIS ne radi na daljinski. U redu. Da ti srce bude na mestu, izvoli.
Zapamtite, vratite se za sat vremena.
Jako je hladno. - Ne brini se. Ugrađen je filter topline u hologramu.
Upaliće se, daj mu samo trenutak.
Slatki mali gradić prekriven snegom, a polovina svemira u strahu. Zašto?
Zašto? - Moj Bože! - Šta je bilo?
Nešto je pod snegom, to je... - Šta je?
Hladno je.
U redu, nemoj prilaziti tome, Klara. - To je samo kamen. To je samo kip.
Klara, pomeri se od toga!
Klara, nemoj prestati gledati u to! Nemoj čak ni trepnuti! - Šta je to?
Ispod snega se nalazi Uplakani Anđeo. Izgleda kao kip, ali nije.
Možeš li osloboditi nogu? - Samo ako skinem cipelu. - Ne nosiš cipele.
Samo vuci. - Pokušavam. - Jedan, dva, tri!
Izlaze iz snega. Bože! - Nastavi da gledaš u njih. - Zašto?
Kvantni živi organizam. Kreće se samo ako ga niko ne gleda.
Šta rade ovde? - Isto šta i ostali. Izgleda da su zaobišli Tašin štit.
Nastavi da ih gledaš! - Ne mogu gledati. Sneg mi pada u oči!
Samo moram dovesti TARDIS dole. - Ne možeš njime upravljati na daljinu.
Ali mogu ga privući ključem. - Ali uzela ti je ključ! - Samo jedan!
Motori uključeni.
Stari trik sa ključem u perici. Klasika! Tražim lokaciju misteriozne poruke.
Sviđa mi se to. Misteriozna poruka. - Obrijao si glavu? - Jesam.
Genijalan plan kako bismo zaobišli štit. - Bilo ti je dosadno jedan dan, zar ne?
Tako je. Bilo mi je dosadno. - Šta ti je bilo sa obrvama?
Ništa, one su mi samo retke. - Dobro. Spuštam nas blizu signala.
Postaviću motor na tihi rad, ne želim stvoriti probleme.
Stavi je nazad. - Zašto? - Uši ti strše kao rakete. - Znam!
Baš je dobro ponovno nositi odeću. Mnogo je bolje, zar ti to ne misliš?
Šta misliš o ovom mestu? 14 je sati, verovatno je jako kratak dan.
Signal dolazi iz onoga tornja.
Zdravo! Pozdrav vama!
Mi smo par iz susednog grada. Ime mi je Hank ili Kamen, ili nešto slično.
Ili Maslačak? - Prestani. - Pozdrav, drago nam je. Divan sneg.
I nama je drago. - Jako drago. - Ja sam Doktor, Gospodar Vremena sa planete Galifrej.
Ukrao sam vremensku mašinu i pobegao, te od tada prkosim zakonima mog naroda.
Nisam to mislio reći! - Ja sam učiteljica engleskog sa Zemlje
i pobegla sam sa svemircem jer mi se sviđa...
Mislim da biste trebali prestati govoriti dok se ne naviknete. - Na šta?
Kako se ono zoveš? - Njegova zaigranost sa kojom skriva opsednutost šefovanjem!
Ja nosim periku! Nikako. Tako dakle. Ovo je polje istine.
Ovo je jako zabavno. Nisam već godinama video polje istine!
Nosim periku! - Niko ne može lagati u gradu. Naročito ovako blizu tornja.
Zar vam to ne otežava život? - Nikako. - Da.
Kako se zove ovaj grad? - Božić je. - Ali jul je.
Grad se zove Božić. - Budite sretni ovde. Zdravi mi bili.
Kako grad može imati ime Božić? - Ne znam. Kako ostrva mogu biti Uskršnja?
Možda je samo divno ovde. Mrzio bih kad bih saznao šta to ovde ne valja.
Tu si.
Zašto ti je trebalo tako dugo? - Šta ne valja? To je samo pukotina u zidu.
Znao sam.
Oduvek sam znao da nije gotovo.
Šta je to? - Pukotina na samoj koži stvarnosti.
Malo parče 26. juna, 2010. Dan kada je svemir eksplodirao. - To sam propustila.
Ponovno sam ga pokrenuo i sve vratio na početak. - To je dobro.
Moj ga je TARDIS i uništio. Osećao sam odgovornost. Ali ožiljak je ostao.
Oslabljeni deo stvarnosti u čitavom svemiru.
I neko pokušava proći kroz to sa druge strane, izvan našeg svemira. Naravno.
Ima smisla. - Zaista? - Da. Ako želiš proći kroz zid, tražiš njegovu najslabiju tačku.
Da bi upao u ovaj svemir, izabrao bi ovu pukotinu.
Krivo. Ako se želiš vratiti u ovaj svemir. Zašto si rekao Galifrej?
Analiza poruke ukazuje na poreklo sa Galifreja, prema TARDIS-ovoj bazi podataka.
Rekao si da je Galifrej nestao. - Nisam.
Rekao sam da je u drugom svemiru. Poruka dolazi kroz to. Takođe i polje istine.
Ako su to Gospodari vremena...
Pečat Galifrejevog Vrhovnog Veća, ukrao sam ga Gospodaru u Zoni Smrti.
Postoji algoritam utisnut u atomskoj strukturi. Iskoristi ga za dešifrovanje.
Dešifrovanje poruke. Analiza poruke. Dostupna nova informacija.
Poruka predstavlja zahtev za informacijom. - Radi se o pitanju.
Zašto jednostavno ne kažeš da je pitanje?!
Odašilje se kroz čitavi prostor i vreme, te se beskonačno ponavlja.
Najstarije pitanje u svemiru, skriveno na očigled svih...
Upozorenje, prevod će biti dostupan svim živim organizmima u dometu.
Sledi prevod. Doktor Ko?
Doktor Ko? Doktor Ko?
Doktor Ko?
Spojite me sa Doktorom. Odmah!
Pitanje na koje samo ja mogu odgovoriti. Polje istine radi osiguranja da ne lažem.
Ako kažem svoje ime, znaće da su našli pravo mesto i da je sigurno za proći.
Gospodari Vremena?
I šta onda? Ako odgovoriš na pitanje i oni se vrate, šta će se dogoditi?
Moraš ovo odneti u TARDIS i ubaciti u punjač za sonični. - Zašto?
Nastaće pakao, ako se vrate Gospodari Vremena.
Gore se već nalazi polovina svemira spremnog da otvori vatru.
Sada, molim te idi u TARDIS i napravi šta sam ti rekao!
Doktore, razgovaraj sa mnom.
Doktore! Izađi pred mene!
Doktore!
Glavna časna majko. Imam samo jedno pitanje za tebe. Kako se zove ova planeta?
Trenzalore.
U redu, je li tô to? Radiš li onu mudru stvar?
Ako izgovoriš svoje ime, Gospodari Vremena će se vratiti.
Ako se vrate doći će u miru. - Nije važno. Suočiće se sa ratom koji neće završiti.
Vremenski rat će ponovno započeti! Znaš to dobro Doktore!
Gotovo je.
Da se nisi usudio. Ne, ne!
Traže moju pomoć! - A ako im pomogneš, rezultat toga biće rat.
Ni pod koju cenu neću dozvoliti da se to dogodi.
Izgovori svoje ime i ovaj svet će goreti!
Neće, ova planeta je zaštićena.
Želim razgovarati sa svima vama, hvala.
Kratko obaveštenje, Božić ima novog šerifa.
Pozdrav svima. Ja sam Doktor.
Molim za pažnju svih kapela i zborova Papinske Centrale.
Započela je opsada Trenzalorea.
Izvanredno menjamo veru.
Od ovoga trenutka, ovu Crkvu posvećujem jednom cilju.
Tišini.
Doktor neće izgovoriti svoje ime, i neće započeti rat.
Tišina će pasti!
Tišina će pasti! Tišina će pasti!
U vremenu koje je sledilo, Papinska Centrala je pokušavala da održi mir
između Doktora i njegovih neprijatelja.
Ostajemo skriveni Papinskoj Centrali.
Zapovedniče Skar! To je upozorenje na detekciju!
Naš nevidljivi omotač je kompromitovan.
Šta ne valja s njim? - Ne znam. Ne vidim ga. - Meni izgleda nevidljivo.
Crkva Papinske Centrale se izvinjava za vašu smrt.
Nadležan zagrobni život je obavešten.
Dok su prolazili dani i godine, Doktor je održao svoju reč.
Na poljima Trenzalora bio je zaštitnik svog naroda i novog doma.
Tokom vremena, Doktorovi neprijatelji su smišljali nove i drugačije
načine kako ući u grad zvan Božić.
Jesi li tu? Čuješ li me?
Da li mi je toplije?
Stigao je još jedan!
Stigao je još jedan! Stigao je još jedan! Stigao je još jedan!
Doktore! Doktore! Stigao je još jedan.
Spaliti!
Traži se Doktor.
Hvataj.
Izvoli Barnabl. - Hvala. - Odlična igračka. Nemoj je opet ostaviti na kiši.
Popravio sam točkove i antigravitaciju. - Anti šta? - Možda sam preterao.
Šta to imamo danas? Da se nisi nimalo pomerio!
Drveni Kiberman. Sviđa mi se.
Minimalna tehnologija, ne aktivira alarme gore.
Samo ovaj komad tehnologije je dozvoljen jer sam ga doneo pre primirja.
Upravo sam poslao naređenje da se tvoj bacač plamena okrene na drugu stranu.
Kako stojimo u polju istine, znaš da ne mogu lagati.
Ako želiš možeš skenirati moj odvijač i potvrditi da sam taj signala poslao.
Signal potvrđen.
Možda sam trebao napomenuti da ovo ne radi na drvetu!
Pošalji svojim prijateljima tamo gore poruku od Doktora.
Poruči im da Doktor ostaje.
Sledeći.
Sa svakom pobedom, grad je slavio.
I tako sam se rvao s Draconiancom. Sećam se.
Nakon nekog vremena, Doktor je naočigled zaboravio pređašnji život...
Božić je obranjen.
a stanovnici su zavoleli čoveka koji je ostao za Božić.
Morate postati pijane žirafe, morate se tome posvetiti.
Nemojte biti cool jer cool nije cool.
Cool nije cool! - I što sada plešemo? - Pijanu žirafu!
Tako je! Sretan Božić. Zagrlite me, samo dajte.
Kako je sada očeva štala? - Svakako ste popravili to što je curilo,
ali sada kaže da je veći iznutra! - Tiho. Sada svi hoće jedan takav!
Šta je to? Kakva je to buka?
Onda! Gde si bila poslednjih 300 godina?!
Šta je to? - To je moj brod. - Vaš šta? - Moj TARDIS. Tako sam ovamo i stigao.
Znači li to da odlazite?
Šta ti radiš ovde?
Bila sam u svemiru. - Bila si u vremenskom vrtlogu.
Mora da je proširila zaštitno polje. Nije ni čudo da kasni, kada je morala tebe vući.
Prevario si me. - Spasio sam te. - Nisi se čak ni oprostio.
Ljut sam na tebe! - S tobom neću ni razgovarati!
A Doktore, popravljaš igračke i boriš se sa čudovištima.
Ćurka još nije gotova.
Da li još uvek postavlja pitanje? - Nikada nije ni stalo.
Dođi gore, skoro je stigao trenutak. - Za šta? - Zoru.
Dan ovde traje samo nekoliko minuta, ne želiš to propustiti.
Sada smo u pat situaciji. Ne mogu napasti u slučaju da oslobodim Gospodare Vremena.
A ne mogu pobeći jer bi onda spalili čitavu planetu da zaustave Gospodare Vremena.
Nakon svih tih godina, pronašao sam nekoga zbog koga moram ostati.
Grad zvan Božić! Moglo je biti i gore. Dobro. Je li ti udobno prijatelju?
Udobnost nije važna. - Da li ti je ovako bolje. - Potvrđujem.
Samo se ti opusti prijatelju.
Postaje sve stariji.
Pomažem mu koliko mogu, ali jednostavno nemam delove, znaš.
I meni samome je isto tako. - Odakle ti ovo? - Imam dobavljača. Ružičasti su najbolji.
Stvorio mi se kvar.
Nemoj se brinuti Ručka, samo si sanjao.
Uskoro izlazi sunce, izdrži do tada. - Stvorio mi se kvar.
Stvorio mi se kvar. - Hej Ručkice. Hajde.
Još samo jednu zoru. Ti to možeš. Imaš to u sebi. Hajde izdrži.
Upozorenje! Hitno! Upozorenje...
Ručkice, šta je bilo? - Potrebna hitna radnja!
Morate prespojiti telefon sa konzolom.
Vrati se. Ručkice?
Ručkice?!
Hvala ti Ručkice, odlično si to obavio. Odlično napravljeno prijatelju.
Kako ti se sviđa moje novo mesto? Dođem ovde svaki dan na par minuta.
I podsetim se šta to tačno štitim. - Divno je.
Zašto si me poslao od sebe?
Jer da nisam, odavno bih te sahranio.
Ne, ne bi. Nikada ti ne bih dopustila da ovde zaglaviš.
Svi negde s vremenom zaglavimo, Klara. Svemu dođe kraj. - Osim tebi.
Zar nisi pratila šta se događa? Sada sam starac. - Ali ti ne umireš.
Promeniš se. Vratiš se s novim licem. - Ne zauvek. Mogu se promeniti 12 puta.
13 verzija ludog Doktora. U redu, ti si 11. zato...
Zar si zaboravila kapetana Mrgodu? Nisam sebe zvao Doktorom tokom Vremenskog Rata,
ali to je i dalje bila regeneracija. - Znaci da si 12.
10. se regenerisao i zadržao isto lice, imao sam tada problema s taštinom.
12 regeneracija, Klara. Ne mogu to više ponoviti. Ovde ću dočekati svoj kraj.
Ovo lice, ova verzija mene.
Videli smo ovu planetu u budućnosti, sećaš se? Svi ti grobovi, a jedan je bio moj.
Promeni budućnost. - Ne mogu. - Vratio ti se TARDIS.
Misliš da ću odleteti i sve napustiti? - Naravno da nećeš.
Ali štitiš ovaj grad više od 300 godina. Zar nije na nekome drugom red?
Nema nikoga drugog. - Ni ti nećeš moći zauvek. Završiće na isti način.
Svaki pojedini život koji spasim je pobeda. - A šta je sa tvojim životom?
Zar nisi barem jednom, nakon svog tog vremena, to zaslužio?
Izvini. Nisam smela to da kažem. Ne bismo se trebali svađati.
Klara, svađam se oko toga sa sobom poslednjih 300 godina.
Ali tada nisi imao TARDIS. Tako je! Ali to mi je olakšalo odluku da ostanem.
Istina.
Doktore!
Vidi ko se probudio! - Crkva Tišine zahteva pregovore.
Osiguraćemo tvoja prava i sigurnost.
Uskoro stižem. Šaljem transport. - Ne moraš se truditi. Vratio se moj prevoz.
Smračilo se.
Sunce je zašlo. - Zar već? - Svemu dođe kraj, Klara.
I to brže nego što misliš.
Čuvaš li ti to moj TARDIS, Barnabl? - Hoćete li se vratiti?
Molim te. Znaš ti mene.
Čekaću vas.
Nije puno ostarila. - Ona je protiv starenja. - Priđite.
Priznaj.
Šta je to? - Priznaj! - Sveštenici za ispovest. Popularni su.
Genetski izmenjeni da zaboraviš sve što im kažeš. - Kažem kome? - Upravo tako.
Zadovoljan? - Gde su ružičasti?
Ima ih podjednako. Već si dovoljno hiperaktivan.
Ovo je slatko. Usred opsade, vi imate privatne razgovore? - Ima pravo.
Ovo se ne može nastaviti. - A ne može se ni završiti.
Raport! - Gospodar Vremena je ušao u zamku.
Zašto si došao na Trenzalore?
Ipak sam došao na Trenzalore, i to se sada ne može promeniti.
A ti si me pokušavala i zaustaviti, zar ne? - Nisam ja. Nego Kovarianin klan.
Vratili su se u tvoju prošlost i pokušali te sprečiti da stigneš do Trenzalorea.
Znači oni su razneli moj TARDIS. Mislio sam da sam zaboravio zatvoriti vodu.
Oni su razneli tvoju vremensku mašinu i tako stvorili pukotine u svemiru
kroz koje Vremenski Gospodari šalju signal. - Zamka sudbine.
Ne možeš promeniti prošlost, ako si ti deo toga. - Stvorili su psihopatkinju da te ubije.
I oženio se s njom. Nikada ne bih ovamo stigao živ da nije bilo River Song.
Ne zanima me menjanje prošlosti, Doktore. Želim promeniti budućnost.
Dalecima dnevno stižu pojačanja za vođenje rata. Pre tri dana su napali ovaj Štab.
Ovde su napali? - Kako ste ih zaustavili? - Zaustavili? Bio je pokolj.
Zašto me nisi nazvala? Mogao sam pomoći. - Pokušala sam.
Poginula sam u ovoj sobi zazivajući tvoje ime. - Ne.
Poginula sam.
Smešno je kada neke stvari zaboraviš.
Nemoj! Ne, nemoj, Taša, nemoj, molim te, nikako Taša. Bori se.
Taša, bori se!
Udaljite se od Daleka, Doktore!
Ne biste trebali niti znati ko sam. - Informacije o Doktoru
su izvučene iz trupla Taše Lem.
Ali nikada vam nije rekla kako ugasiti zaštitu oko Trenzalorea. Pre bi umrla.
I to nekoliko puta. - Bolje me onda ubijte. Hajde! Ali pre toga...
Doktor Ko? Doktor Ko?
Žilav sam. Trebaće dugo vremena da umrem. Dosta vremena da odgovorim na to pitanje.
I šta će se onda dogoditi momci?
Umrećete u tišini Doktore, ili će vaša saradnica umreti.
Dobro. Ubijte je. Ubijte je! Baš me briga! Ali šta ćete onda napraviti?
Vidite li kako Gospodari Vremena izdaju.
Ionako ćete me ubiti. Šta to menja? Ne bojim se. To prepuštam vama.
O tome ti govorim Taša! Ovo je prava žena!
Znao sam da si slabić, ti i tvoja beskorisna crkva! Zašto sam računao na tebe?
Nikada nemoj časni poveriti Doktorov posao.
Ona se vratila!
Nikada nisi mogla da odoliš svađi. - Poljubi me kada to tražim. - Onda me lepo zatraži.
Samo sanjaj! - Vrati nas do TARDIS-a. Možeš li? - Da, ali požurite. Dalek se u meni budi.
Bori se. - Ne mogu. - Poslušaj me. Boriš se čitav život s psihopatom u sebi.
Ućuti i pobedi. To je zapovest, Taša Lem.
Zaštitno polje će početi slabiti. Već sada postoje rupe.
Onda ovo više nije opsada, nego rat. Sve je sada na tebi.
Bori se protiv Daleka unutra i izvana. Znam da to možeš. - Shvatila sam.
Vratio ti se TARDIS, zar ne? Vreme je da odeš. - Taša, molim te.
Molim te. Hvala ti.
Ništa od ovoga nije bilo za tebe ti glupi egoistu. Sve je bilo za mir.
Odleti Doktore!
Gotovo je. - Šta to? - Tvoja ćurka. Ili to ili se probudila.
Želiš li deo? - Idi po nju. - Imaš li tanjire? - Znaš, imam čak i Božićne krekere!
Jednu stvar.
Pogledaj me tim velikim tužnim očima kako bih znala da ne lažeš,
i reci mi da me više nikada nećeš oterati od sebe.
Klara Osvald neću te nikada više oterati od sebe.
Ćurka dobro miriše! - Da, odlično miriše.
Savršeno.
Sretan Božić.
Doktore?
Ako nećete otići, zašto ste ga vratili?
To je podsetnik.
A možda ipak odem sutra.
Ili prekosutra.
Ili dan nakon toga.
I tako su na polja Trenzalora stigli svi neprijatelji Gospodara Vremena.
Ovo je bila Doktorova zima.
S vremenom, kada su ostale rase pobegle ili bile uništene
samo je Crkva Centrale stajala na putu Dalecima.
I tako su stari neprijatelji, Doktor i Tišina
stajali rame uz rame na poljima Trenzalora.
Sretan Božić svima!
Ima i drugih riba. Samo to kažem. - Linda, mislim da Klara ne želi o tome pričati.
Samo sam nešto predložila. Imam listu predloga. - Linda!
Od moga popisa bi mogla sastaviti mušku grupu! - Mrzim muške grupe.
Naravno da ne mrziš, u tvojim godinama. - Ovo su odvratni krekeri. - Ja sam ih kupila.
Znam. - Uglađeni su. - Na njima nisu vicevi. - Tako je.
Na njima su pesme. - To su ozbiljni krekeri. - Meni se sviđaju vicevi.
Ispričaj nam vic, bako. Znaš puno viceva.
Mislim da smo pričali o mojoj listi. - Verovatno nismo.
Pričaj kako si upoznala tatu. Ono o golubu. - Srela sam ga na doku jednog kišnog dana.
Ne tu! Onu o golubu. - I pre smo se susretali.
Ali izgledao je tako prekrasno dok je tamo stajao. - O golubu u restoranu? Znaš tu?
Želela sam da sve stane. Da se ništa više nikada ne promeni.
Kada bi barem tamo ostao da stojim, tako prekrasan...
Bilo je to davno.
Nemoj me tako jako grliti, draga. Mogla bi nešto slomiti.
To je divno. Plačeš na Božić. - Izvini mi.
Nadam se da si poželela nešto.
Klara? Šta je bilo Klara?
Svi ostanite ovde!
Ti znaš upravljati TARDIS-om? - Upravljanje TARDIS-om je uvek bilo lako.
Ali upravljanje Doktorom nikada nisam svladala. - Šta mu se dogodilo?
Šta bih trebala napraviti? - Ne bi smeo umreti sam. Idi k njemu.
Barnabl?
Klara je.
Zdravo, Doktore.
Zar si uvek bila ovako mlada? - Nisam. To si bio ti.
Tražite Doktora.
Sretan Božić. - Sretan Božić.
U redu je. Nemoj se brinuti.
Je li unutra vic?
Deo pesme "Misli o Satu" napisao Eric Ritchie Mladi.
Je li to kuc-kuc vic? Ti su najbolji. - Mislim da nije. - Hajde pročitaj ga.
I stigao je trenutak za poslednji naklon, za čitavu tvoju istoriju,
Stigao je kraj jedanaestom satu, jer sat otkucava dvanaest.
Ne shvatam ga. - Doktore!
Dovedite nam Doktora! Daleci zahtevaju Doktora!
Ovde su. Daleci. Ne možemo ih zaustaviti. Žele vas.
U redu je Barnabl. Jesi li ti Barnabl? - Nisam Doktore.
U redu je Barnabl. Ne brini se. Imam plan. Slobodan si.
Nemam plan, ali ljudi vole čuti kada to kažem.
Šta ćeš napraviti Doktore? - Ne znam.
Govoriti jako brzo, nadati se nečemu dobrom i preuzeti lovorike.
Inače to uspe. - Doktore... - Neće upaliti ovaj put.
Došao je taj trenutak. - Nije! - Jeste.
Videli smo budućnost Klara. Ovako ona završava.
Promeni je! Kako je Taša rekla, promeni budućnost!
Možda sam mogao, davno, dok su postojali Gospodari Vremena. Više ne.
Pronađite Doktora.
Sada ćeš ostati ovde. Moraš mi obećati. - Zašto?
Tako ću te spasiti.
Poslednja pobeda. Dozvoli mi barem to.
Pruži mi to,
moja nemoguća devojko.
Hvala ti.
I zbogom.
Problem s Dalecima je taj što im treba jako dugo da nešto kažu.
Verovatno ću pre umreti od dosade nego što će me ubiti.
Traži se Doktor!
Poslušajte me svi vi! Pomozite mu. Pomozite mu da promeni budućnost.
Učinite nešto.
Doktore!
Postavljate jedno pitanje,
i vreme je da vam neko kaže da ste očekivali krivi odgovor.
Njegovo ime...
Njegovo ime je Doktor. Samo to ime on i treba. I sve što trebate znati o njemu.
I ako ga volite,
a trebali biste,
pomozite mu.
Pomozite mu.
Izvinite, spor sam.
Možda sada nisam u najboljem stanju. - Umirete Doktore.
Tako je, umirem.
Pokušavate me ubiti vekovima, a eto mene, umirem od starosti.
Ako želiš nešto pošteno napraviti, uradi to sam.
Umrećete, a Gospodari Vremena se više nikada neće vratiti.
Još uvek ne možete skupiti hrabrosti i ubiti me, je li tako?
Brinete se da možda imam zadnjeg keca u rukavu.
Uživajte momci.
Ovaj put nemam ništa.
Sada ćete umreti Doktore.
Ovo je vaš kraj.
Poznata su nam pravila regeneracije.
Iskoristili ste sve svoje živote. - Izvinite, šta ste ono rekli?
Zar ste spominjali pravila? Slušajte me sada! Mali savet.
Recite mi istinu, ako je znate. Odredite zakone, ako ste hrabri.
Ali Daleci, nikada, ama baš nikada mi nemojte govoriti o pravilima!
Upozorenje! Upozorenje! Doktor se regeneriše! Doktor se regeneriše!
Vidi ti ovo. 13. regeneracija.
Ovde rušimo jako ozbiljne zakone nauke.
I znate šta, biće žestoko! - Istrebiti! Istrebite Doktora!
Mislite Daleci, da me sada možete zaustaviti? - Ako želite moj život,
dođite po njega!
Ulazite unutra!
Sklonite se s ulice! Brzo unutra!
Pozdravi s Galifreja, momci!
Doktore?
Doktore! - Zdravo.
Opet si mlad.
Dobro si. Nisi čak ni promenio lice. - I to je počelo.
Ne mogu to zaustaviti. Ovo je vraćanje na početak. Potpuno novi ciklus regeneracije.
Treba mu malo duže.
Samo ga uhodavam.
Sve samo nestane, zar ne? Sve što jesi, nestane u trenutku.
Poput daha na ogledalu.
Svakog trena, on će se pojaviti. - Ko to? - Doktor.
Ti si Doktor. - Jesam.
I zauvek ću to biti.
Ali vremena se menjaju, pa moram i ja.
Amelija?
Ko je Amelija?
Prvo lice koje je videlo ovo lice.
Svi se mi menjamo, ako bolje razmisliš.
Svi smo drugačije osobe tokom našega života.
I to je u redu i dobro. Moraš nastaviti dalje,
sve dok ne zaboravljaš osobe koje si bio.
Neću zaboraviti niti trenutak ovoga. Niti jedan dan.
Kunem se.
Uvek ću se sećati kada sam ja bio Doktor.
Moj Poderanko...
Laku noć.
Nemoj.
Molim te nemoj se promeniti.
Bubrezi! Imam nove bubrege.
Ne sviđa mi se boja. - Tvojih bubrega? Šta se događa?
Verovatno ćemo se srušiti! - Gde? - Ostani mirna!
Imam samo jedno pitanje.
Da li možda znaš kako se upravlja sa ovim?