www.titlovi.com
Blejk.
Blejk!
Oprostite, naredniče.
Odaberi jednog čoveka, ponesite opremu.
Razumem, naredniče.
Ne vucite se. -Nećemo, naredniče.
Jesu li delili hranu?
Ne, samo pisma.
Mirtl će uskoro dobiti štence.
Je li tebi stiglo šta? -Ne.
Crkavam od gladi, a ti?
Mislio sam da će nas ovde dobro hraniti.
Samo zbog toga nisam otišao u sveštenike.
Šta to imaš? -Šunku i hleb.
Gde si to iskopao?
Znam i ja ponešto.
Evo.
Kao da žvaćem staru cipelu.
Razvedri se, u ovo vreme sledeće nedelje krkaćeš piletinu.
Jok ja.
Poništili su mi dopust. -Jesu li rekli zašto?
Nemam pojma.
Lakše je uopšte i ne ići kući.
Nešto se sprema. Jesi li šta načuo?
Ne.
Sigurno krećemo u proboj, a?
U 10 banki da krećemo napred.
Ne prihvatam tu opkladu.
Što, jer znaš da sam u pravu?
Ne, već jer znam da ni nemaš 10 banki.
Samo vi polako, gospodo.
Ima li kakvih novosti, naredniče? -O čemu? -O velikom proboju.
Već nedeljama ništa, a rekoše nam da smo do Božića kući.
Izvini što remetimo tvoj zgusnuti raspored, Blejk,
ali ovi s vrha neće u proboj po snegu. -Šteta, naredniče, radovao sam se ćurci.
Preneću tvoje nezadovoljstvo komandi.
A šta kažu glasine, naredniče? -Švabe nam nešto spremaju.
Pretpostavljate li šta? -Nemam pojma.
Ali svakako će nam upropastiti vikend.
Slušajte. Erinmor je unutra, zato se utegnite.
Nikad se ne zna, možda zbog ovoga bude i pohvala u depešama...
Ako nešto ne zajebete.
Mora da je nešto važno čim je general ovde.
Kaplari Blejk i Skofild, gospodine.
Koji od vas je Blejk? -Gospodine.
Imaš brata, poručnika u Drugom devonširskom?
Da, gospodine, Džozef Blejk, je li... -Živ je, koliko znam.
Uz vašu pomoć, želim da tako i ostane.
Narednik mi reče da dobro čitaš karte, je l' to tačno?
Dovoljno dobro, gospodine.
Dakle...
Mi smo ovde.
Drugi devonširski bataljon napreduje ka ovoj tački.
Za koliko biste vi mogli stići do tamo?
Ne razumem, gospodine.
Gospodine, taj prostor drže Nemci. -Nemci su otišli.
Ali nemojte se radovati,
čini se da je to strateško povlačenje.
Izgleda da su formirali novu liniju, 15 kilometara unazad.
Pukovnik Makenzi komanduje Drugim devonširskim.
Juče ujutru je javio da će goniti Nemace koji se povlače.
On veruje da su Nemci u rasulu...
i da će ako im sada skrši liniju okrenuti stvari u našu korist.
Greši.
Pukovnik Makenzi nije video novu nemačku liniju na ovim snimcima iz vazduha.
Priđite ovde, gospodo.
5 kilometara široka, poljske fortifikacije, zapreke,
artiljerija u broju koji nikada do sada nismo videli.
Drugi bataljon će na ovu liniju udariti sutra nakon svitanja.
Nemaju predstavu šta ih čeka.
A mi ne možemo da ih upozorimo.
Nemci su nam pred povlačenje presekli sve telefonske žice.
Naređenje vam je da stignete Drugi bataljon u Kroazijskoj šumi,
jedan i po kilometar jugoistočno od varoši Eku.
Ovo dajte pukovniku Makenziju.
To je naredba kojom se opoziva sutrašnji napad.
Ukoliko je ne isporučite, uslediće pokolj.
Izgubićemo dva bataljona, 1.600 ljudi, a među njima i tvog brata.
Misliš li da možete stići do njih na vreme? -Da, gospodine.
Imate li kakvih pitanja? -Ne, gospodine.
Preuzmite, poručniče.
Dodatna oprema, gospodo.
Mapa, baterijske lampe, bombe i... malo biskvita.
Krećete odmah, ovim rovom nastavite na zapad do ulice Sokihal,
pa na severozapad do Rajske aleje na frontu.
Nastavite duž fronta dok ne dođete do Jorkširaca.
Dajte ovaj papir majoru Stivensonu,
on drži položaj uz najuži deo ničije zemlje, tu vršite prelazak.
Zar po danu, gospodine? Videće nas.
Nemojte brinuti, nećete naići na otpor.
Gospodine, zar...
Zar idemo samo mi?
U ponore pakla, il' na prestolje moći, najpre stigne onaj, koji sam putem kroči.
Slažete li se, poručniče? -Da, gospodine, svakako.
Srećno.
Blejk, daj da popričamo minut o ovome. -Zašto?
Blejk!
Daj da barem razmotrimo... -Nema šta. To je moj stariji brat.
Da makar sačekamo da se smrkne... -Erinmor je rekao da krenemo odmah.
Erinmor nikad nije ni video ničiju zemlju. Nećemo preći ni 10 metara. Da sačekamo...
Čuo si ga. Rekao je da su Švabe otišle.
Zašto nam je onda dao bombe?
Gledaj kuda ideš. -Izvini.
Samo kažem, daj da sačekamo.
Da, tebi je lako to reći, jer se ne radi o tvom bratu.
Čuj, poslednji put kad su mi rekli da su Nemci otišli, nije se dobro završilo.
Ne znaš kako je to, Blejk, nisi bio tamo.
Izvinite. Izvinite!
Idete rovom za drugi smer, idioti. -Po naređenju generala, gospodine.
Dobro, recimo da su Švabe zaista otišle.
Za tih 15 km treba nam možda 6 sati, najviše 8.
Znači možemo da sačekamo veče. Ako ne, nema nam...
To je teritorija protivnika, ne znamo šta nas čeka.
Blejk! Ako budemo srljali, niko neće stići do tvog brata.
E ja hoću.
Stigli smo, ovo je osnovni rov.
Sad da nađemo Jorkširce.
Vidi koga si gurnuo. Šta ti misliš ko si da tako guraš ranjene?!
Pusti me! -Prestanite! -Bizgov je oborio našeg narednika, čovek je ranjen...
Izvinite. Izvinite! -Na zadatku smo. Po naređenju generala.
Pusti da prođem.
Skloni se.
Dobro... ali pazi kuda ideš.
Baš je tiho.
Je li tako bilo i pre Tipvala?
Ne sećam se.
Ne sećaš se Some? -I ne baš.
Ti si dobro prošao tad. Mogao bi barem vrpcu nositi.
Nemam je više.
Šta? Izgubio si svoju medalju?
Kreći se pognuto.
Aman ti bog, pazi, gaziš po mrtvima.
To nam je bio narednik. Lakše bi bilo da ih crevom isperem iz ovog rova.
Da ne znaš gde su Jorkširci?
Iza krivine je polovina njih koja je prekostala.
Preksinoć su ih krvnički tukli.
Jorkširci? -Da, kaplare.
Gde je major Stivenson. -Nastradao je, pre neko veče, kaplare.
Poručnik Lesli je preuzeo komandu. -Gde da ga nađemo?
Sledeća zemunica.
Ovamo.
Gospodine.
Poručniče Lesli, gospodine! -Šta je bilo?
Nosimo depešu od generala Erinmora. -Jeste li vi nova smena?
Ne, gospodine. -Kad će ta smena već jednom da stigne?
Ne znamo, nama je naređeno da ovde izvršimo prelazak.
Ovde vam je prva nemačka linija. -Znamo, gospodine.
Ako biste samo uzeli depešu...
Presudi opkladu, koji je danas dan? -Petak.
Petak? Obojica smo promašili. Ovaj idiot je mislio da je utorak.
Jesu li ovi načisto poludeli?
Jedna mirna noć i glavonje već misle da su Švabe otperjale?
Mislite da greše, gospodine?
Preksinoć smo izgubili oficira i tri vojnika.
Razneti su dok su krpili žicu. Dvojicu smo dovukli ovde. Bolje da nismo.
General je siguran da su se Nemci povukli. Snimci iz vazduha njihove nove linije...
Kuš! Borili smo se i ginuli za svaki pedalj ove proklete zemlje,
a sad nam je kao prepuštaju u miljama - to je zamka!
Ali glavu gore, u njoj blešti medalja, sigurno.
Ništa ne uteši udovicu bolje od parčeta vrpce.
Nek vam bude.
Gde je najbliži prolaz?
Naša žica je u haosu. Ali ima prolaz, takoreći.
Rasforte! Daj mu da pogleda.
Pravo napred pa levo, pored mrtvih konja.
Prosek je odmah iza njih.
Korisni su jer po mraku možeš da pratiš njihov smrad.
Kad dođete do druge žice, nađite presamićenog tipa.
Odmah pored njega je mali prolaz. Nemačka linija je na 150 metara odatle.
I pazite na kratere, dublji su nego što izgledaju, ako upadnete, nema vam izlaska.
Aj ovuda.
Budi se, Kilgur! Prokleta mrcina.
Ima li zaklona? Objavnica iz koje možemo iskočiti?
Jok, tunel ka Nemcima je davno raznet, a i svakako je pun leševa.
Najviše šansi imate ako iskočite ovde.
Ako budete ranjeni, probajte da se dovučete do žice.
Ne možemo doći do vas, ne pre mraka.
Ako kojim čudom uspete, ispalite signalnu raketu.
Nemamo ni pištolj, gospodine.
Donesi im jedan, Kilgur! Budi od koristi. -Razumem.
Neka vam ovim pomazanjem Bog oprosti sve grehe i nepočinstva.
Mrzim kad ovi padnu Švabi u ruke... Zato, kad krenu da pucaju na vas
budi ljubazan da nam ga dobaciš nazad preko ramena - baš si delija.
Uzdravlje.
Jesi li siguran?
Da.
Stariji pre lepotana...
Jesi li dobro?
Traži zaklon.
Evo tunela.
Ne mrdaj!
Naši su.
Nastavi, na pola smo puta.
Vidim prosek, u žici.
Skof...
Tamo! To im je osnovni rov.
Bog te mazo...
Stvarno su otišli.
Kako ti je ruka?
Prošla je kroz mrtvog Švabu.
Previj je. Brzo će opet moći da "grli vršnjaka".
Druga ruka je za to.
Nisu davno otišli.
Slepi krak.
Preprečeno.
Možda se ovuda može proći.
Isuse...
Vidi ovo.
Ogromno je.
Šta su sve napravili...
Evo nam ga prolaz.
Skof...
Pazi ovo...
Bem ti sunce.
Čak su im i pacovi veći od naših.
Šta misliš da je u vrećama?
Nisi valjda toliko gladan.
Vidi ga. Prepredenjak.
Ovo bi mogao jesti. -Šta je to?
Švapska paščetina.
Šta je u ostalim sanducima?
Šta nije u redu? -Potezna žica.
Ne mrdaj.
Gde je?
Ide odavde ka vratima.
Isuse! Ne! Ne!
Skof?!
Skof?
Skof!
Skof, budi se!
Budi se!
Skof! Skof!
Ustaj! Diži se!
Diži se!
Ustaj gore!
Sve se obrušava!
Drži se za mene!
Moramo dalje, ajde!
Ne vidim. Ne vidim!
Stoj! Stoj! Stoj!
Pred nama je okno!
Moraćemo da ga preskočimo! Ajde!
Moraćeš da preskočiš! Samo skoči!
Ne mogu, ne vidim! -Veruj mi, skači!
Ne puštaj me! Ne puštaj!
Svetlo! Vidim svetlo!
Ček... ček da zastanem.
Prokletnici!
Pazi, možda su postavili još zamki.
Au...
Zemlja... Brdo zemlje mi je u očima.
Evo. Uzmi malo i moje.
Sad žalim što nisam opalio u onog pacova.
A ja žalim što nisi izabrao nekog drugog idiota. -Šta?
Zašto si baš mene morao da izabereš?
Pa nisam znao za šta te biram. -Ne, nisi, ti nikada ništa ne znaš.
To i jeste problem s tobom.
Dobro onda, vrati se nazad.
Ništa te ne sprečava, možeš da produžiš i kući ako baš hoćeš. -Nemoj.
Samo prestani.
Nisam znao u šta ćemo se upustiti.
Mislio sam da će nas poslati u pozadinu, po hranu ili nešto.
Mislio sam da će biti nešto lagano, razumeš?
Nisam očekivao sve ovo.
Dakle, hoćeš li da se vratiš nazad?
Samo ispali prokletu signalnu.
Eve ti ga na, poručniče.
Znaš li gde smo?
Eku je tačno jugoistočno od nas.
Ako budemo išli po ovom azimutu, udaramo pravo na njega.
Krećemo.
Vidi, uništili su sopstvene haubice.
Isto kao što su uništili i svoje rovove.
Na šta ciljaš?
Mislim da su hteli da mi prođemo onuda, da nas žive zatrpaju.
Prokleti pacovi.
Jesi li čuo onu priču o Vilku? O tome kako je ostao bez uveta?
Sad mi nije do toga. Pazi na ono drveće, na vrhu grebena.
Sigurno ti je rekao da ga je zakačio šrapnel.
Dobro, šta je istina onda?
Znaš već da mu je cura frizerka, je l' da?
U pismima joj se žalio na grozne higijenske uslove.
Sećaš se onih smrdljivih klonja kod Arasa?
Kakogod, pošalje ona njemu neko ulje za kosu...
slatkastog mirisa, poput šećernog sirupa...
Vilku se dopadne miris, ali nije hteo da vuče bočicu u rancu. I tako...
Razmaže celu bočicu po kosi i legne da spava.
U sred noći se budi, a pacov mu sedi na ramenu
i liže ulje s glave.
Vilko se uplaši i skoči,
ali mu utom pacov odgrize uvo i pobegne.
Napravio je pravu pometnju, urlao je i vrištao,
ali najbolje od svega, stavio je toliko ulja na glavu da nije mogao da ga spere.
Bio je poput magneta. Nas pacovi nisu dirali, ali njemu nisu dali mira. Mučenik.
Vraćaju se nazad. Pitam se šta li su otkrili.
Pazi na horizont.
Sad ćeš i ti dobiti medalju.
Kako to misliš?
Kaplar Blejk je pokazao izvanrednu hrabrost tokom spasavanja druga od sigurne smrti.
Misliš?
Mislim.
To bi bilo lepo. Kad si već ti izgubio svoju.
Nisam je izgubio.
Pa gde ti je onda?
Što je to tebi toliko bitno? -A zašto tebi nije?
Trampio sam se s francuskim kapetanom.
Trampio? Za šta?
Za flašu vina.
Zašto si to uradio? -Bio sam žedan.
Kakva šteta.
Trebalo je da medalju poneseš kući, da je daš svojoj porodici.
Ljudi su ginuli za to.
Da sam je ja dobio, odneo bih je kući. Zašto ti nisi?
Čuj, to je samo parče metala. Ne čini te nikako posebnim.
Nikome to ne znači ništa.
Nego šta nego znači.
I nije to samo parče metala, ima i vrpcu.
Mrzeo sam što sam otišao kući na dopust. Mrzeo.
Jer sam znao da ne mogu ostati,
da moram opet otići i da me možda nikada više neće vid...
Gospode...
Sve su posekli.
Trešnjik.
Lambert sorta.
Možda su i Djuk. Teško je reći kad nema ploda.
U čemu je razlika?
Ljudi misle da postoji samo jedna sorta.
Ali ima ih puno. Katbert, Kraljica Ana, Monmorensi, slatke, kisele...
Otkud ti to sve znaš?
Mama ima voćnjak, kod kuće.
Samo nekoliko stabala.
U ovo doba godine izgleda kao da je pod snegom. Cvetovi su svuda.
A kad dođe maj, moramo da ih oberemo.
Ja i Džo.
Potrošimo čitav dan.
Znači sve ovo je otišlo u nepovrat?
Ma jok, izrašće opet kad koštice satrunu.
Biće više stabala nego sad.
Izgleda napušteno. -Nadajmo se da jeste.
Moramo proveriti.
Ja ću prići s prednje a ti sa zadnje strane.
Ima li šta? -Ništa.
Da nisi našao nešto za jelo? -Ne.
Nemam dobar osećaj u vezi s ovim mestom.
Sudeći po mapi, kad pređemo onaj greben, do Ekua nam je samo pravo.
Dobro.
Jesu li to opet oni naši?
Čini se da jesu.
Učestvuju u vazdušnom boju.
Ko pobeđuje?
Naši, čini mi se.
Dvojica naših na jednoga Švabu.
Sredili su ga.
» Moje noge. Moje noge! Pomozite! Pomozite! «
» Vojna bolnica, drugovi. Molim vas. Vode. Vode. «
Bolje da mu prekratimo muke. -Ne. Donesi vode, brzo.
Dobro je, dobro si.
Lezi mirno. Ne mrdaj.
Stani. Stani!
Ne. Ne!
Kopile!
Prokleto kopile!
O bože, ne. O bože, ne!
Gospode. Gospode, ne!
Moramo zaustaviti krvarenje.
Prestani. Prestani! -U redu je, sve će biti u redu.
Moramo se uspraviti. -Da, da.
Ne! Ne mogu, ne mogu.
Moramo stići do previjališta. -Ne mogu.
Poneću te, nije daleko. -Samo dovedi lekara ovde.
Ne možemo tako, moramo se držati zajedno.
Moramo ustati. Moramo ustati.
Stani... molim te stani.
Spusti me! Spusti me, volino, molim te! Spusti me!
Moraš pokušati da nastaviš. -Daj da malo sednemo. Daj da sednem.
Ne možemo. Moramo da nađemo Drugi bataljon, sećaš se? Tvog brata.
Moramo da nastavimo. -Kreni ti, stižem te ja.
Ne možeš ostati ovde.
Moramo nastaviti, razumeš? Moramo ići dalje. Ajde. Ajde!
Ajde, tako, ajde.
Tvoj brat! Moramo pronaći tvog brata.
Prepoznaćeš ga.
Isti je ja, samo... malo stariji...
Šta ovo pada?
Je l' nas ovo granatiraju?
To su varnice. Ambar gori.
Pogođen sam?
Kako?
Uboden si.
Umirem li?
Da.
Mislim da umireš.
Ovo? -Otvori.
Hoćeš li pisati mojoj majci za mene?
Pisaću.
Napiši joj da se nisam plašio.
Još nešto?
Volim ih...
Voleo bih da...
Pričaj sa mnom.
Reci mi da znaš put.
Znam put.
Ići ću na jugoistok dok ne udarim na Eku.
Proći ću kroz grad i nastaviti na istok, sve do Kroazijske šume.
Uhvatiće te mrak.
To me neće omesti.
Naći ću Drugi bataljon, predaću im zapovest...
A zatim ću naći tvog brata.
Isti je ti... samo malo stariji.
Jesi l' dobro, bratac?
Sve je u redu, sve je dobro.
Daj da mu pomognemo.
Isuse, šta mu se dogodilo?
Je l' od aviona? Videli smo dim.
Jeste.
Idite po njegovu opremu. -Razumem, gospodine.
Drug?
Otkud ti ovde?
Nosim hitnu zapovest za Drugi devonširski.
Naredbu kojom se opoziva sutrašnji napad.
Gde im je položaj? -Na obodu Ekua.
Pođi sa mnom.
Pođi sa mnom, kaplare, naređujem.
Mi prolazimo kroz Eku, možeš s nama do tamo.
Razumem.
Ajde više, naredniče. Stavi više ljudi dole. Do korena! Tu je najteže.
Moraćeš malo da se stisneš.
Nećete moći tek tako da ga dignete, morate zaneti gornji kraj ulevo.
Baš su nam zabiberili, mogli su se bar povući k'o ljudi. Đubrad.
Gospodine...
Ti nisi jedan od mojih. -Nisam.
Nosi hitnu zapovest za Drugi devonširski, gospodine.
Možeš li zaobići? -Ne, gospodine. -Za boga miloga, pomerajte to!
Ima mesta u kamionu s prekobrojnima.
Ima naređenje... -Da, da, dobro.
Ajde kreći više, sad možeš proći i poprečke.
Kako ste došli dovde, gospodine?
Preko ničije zemlje, pored Bapoma. Utrošismo celu noć.
Naišli smo na nekoliko zaostalih Švaba koji su nam otežali put.
Idete ka novoj liniji? -Pokušavamo.
Ovi iz Njufaundlendskog puka su izmakli napred i sad traže pojačanje.
Žao mi je zbog tvog druga.
Mogu li ti reći nešto što verovatno i sam već znaš?
Neće ti pomoći ako budeš previše mislio na to.
Jasno.
Uskači.
Napravite mesta.
Ajde, upadajte.
Opet u sedlu, a momci?
Dobro došao na noćni autobus za ko zna gde.
Je l' ono mrtav ker?
Imaš li duvana? -Aha, evo.
Batler... ej. Nastavi priču. -E da.
Siđemo mi tako s voza, a Bofoj nam odmah priđe i počne ono njegovo:
"Kaplare, šta god da radio, vojnik nikada ne zanemaruje disciplinu!"
Utom Skot izlazi iz klonje, i briše ruku o Bofojevu bluzu!
Sva mu leđa ostaše govnjiva!
Ti si to kao pokušao da imitiraš kapetana Bofoja? -A ti kao možeš bolje?
"Vojnici, vaši kundaci su sramota za kompletne Ekspedicione snage".
Obojica ste užas.
Kako ti znaš kad jedva nabadaš engleski?
Bolje ga imitira nego ti, Kuk.
Ajde onda Džondalar, da te čujemo. -Ajde Džoni, da čujemo!
"Rosi! Za svojih 200 godina u uniformi nisam video jadnije iskopan nužnik!"
Ma kakvi. Nemaš pojma.
Ej, umalo da mi izbiješ zube. -Vala i vreme ti je za nove.
Žuriš negde?
Seronju treba poslati na doobuku iz vožnje.
Bolje da ide u rikverc. -Jes.
Probaj u rikverc.
U rikverc!
Stani. Stani! Ajmo svi napolje.
Svi napolje!
Brže! -Dobro de, ne kipi.
Idemo...
Jen, dva, tri!
Valjalo bi da neku dasku metnemo pod točkove. -Ne, nemamo vremena.
Samo svi moramo da upremo. Ajde. Ajde!
Ajde!
Molim vas, očajnički žurim. Molim vas.
Dobro, ajmo momci. Ajmo.
Ajmo momci, jen, dva, tri.
Ajmo momci, još samo jednom. Jen, dva, tri!
Unutra. Penjite se. Ajde.
Jesi li dobro?
Alo, vozač, a da probaš da voziš po putu?
Ma nosi se.
Dakle, gde si se zaputio?
Moram da stignem do Drugog devonširskog, odmah posle Ekua.
Zašto?
U zoru kreću u napad. Imam naređenje da ih zaustavim.
Što to?
Idu pravo u zamku. -Koliko njih?
1.600
Gospode.
Zašto su te poslali samog?
Nisu.
Bilo nas je dvojica.
Znači sada je sve na tebi.
Da.
Nikada nećeš uspeti.
Bogami hoću.
Hvala.
Vidi ti sve ovo...
Samo pogledaj...
Tri godine ratujemo oko ovoga.
Trebalo je da bagri prepustimo sve.
I ko uopšte može da izrešeta krave? -Švabe s viškom municije.
Gamad.
Pametni su. Znaju da ako ne ubiju krave,
vi ćete ih pojesti.
Svejedno su gamad. -Da, a ovo čak i nije naša zemlja.
Šta mislite, koliko su nam izmakli? -Što?
Plašiš se da ih ne sustignemo?
Kako da ne, ovim tempom bilo bi čudo.
Verovatno su odmah tu iza ćoška. -Jezik pregriz'o, naravno da nisu.
Zašto se samo konačno ne predaju?
Zar im se ne ide kući?
Izgleda da mrze svoje žene i majke, a Nemačka mora da je neka rupčaga.
Povlače se. Odstupili su ko zna koliko kilometara. Konačno smo ih poterali.
Ne.
Nismo.
E do klinca, šta je sad? -Nije valjda opet neko deblo.
Most je srušen. -Kakva šteta...
Izgleda da ću ovde morati da iskočim. Srećno vam bilo.
Zadrži malo te sreće i za sebe, mislim da će ti trebati.
Srećno, drugar. -Srećno. -Nemoj da uprskaš.
Nadam se da ćeš stići tamo.
Hvala ti.
Sledeći most je za 10 kilometara. Moraćemo da idemo okolo.
Ja ne mogu, gospodine. Ponestaje mi vremena.
Naravno.
Sve najbolje.
Hvala vam, gospodine.
Kaplare.
Ako uspete da stignete do pukovnika Makenzija...
Postarajte se da budu prisutni i svedoci.
Ali ovo su direktna naređenja, gospodine. -Znam.
Ali neki ljudi jednostavno žude za borobom.
Hvala vam, gospodine.
Vozaču!
Krećemo!
» Ovde nema ničega. Ničega za tebe. Molim te. «
» Englez. «
Nisam Nemac.
Prijatelj. Ja sam prijatelj.
Ovo mesto, ova varoš... Eku?
» Je li ovo Eku? « » -Jeste. «
» Gde su ostali? «
Ostali?
Ne, sâm sam.
Sâm sam.
Moram da stignem do jednog mesta.
Moram pronaći šumu koja je jugoistočno odavde.
Drveće... les arbres?
Kroaset? » -Kroazij? «
Tako je.
» Reka... «
Reka?
Reka. Teče ka tamo...
Drveće - Kroazij.
» Sedi. «
» Sedi, gospodine. «
Hvala ti.
» Moje čedo. «
Curica?
» Da... «
» Curica. «
Kako se zove?
» Ne znam. «
Ko joj je majka?
» Ne znam. «
Imam nešto hrane.
Evo.
Imam ove...
Uzmi ih. Evo ti sve. Za tebe i dete. Evo.
» Ona ne može to da jede. Potrebno joj je mleko. «
Mleko?
» Hvala ti. «
» Zdravo. «
» Imaš li ti dece? «
Deca... ti?
U redu je.
» Sviđaš joj se. «
» Nastavi. «
» Pričaj joj. «
Zaploviše morem u situ, o da,
U situ zaploviše morem.
Uprkos svemu što drugovi im rekaše,
U zimsko jutro, po olujnom danu,
U situ zaploviše morem.
Daleke i male, daleke i male, Zemlje su u kojima Džambliji žive.
Glavice im zelene, a rukice plave,
I zaploviše morem u situ.
» Svanulo je. Vojnici će te videti. «
» Bićeš uočljiv. «
» Bolje da sačekaš. «
Ostani. Ostani. Molim te.
Moram poći.
Molim te.
Žao mi je.
» Englez! «
» Slušaj, Baumere. Ovo nam je bila greška. «
» Bolje da se vratimo večeras... «
» Možda niko ni ne primeti da smo kidnuli. «
» Gde je onaj brendi?! «
» Đubre jedno, bolje bi ti bilo da nisi šmugn'o s flašom. «
» Baumer? «
» Gde je... «
» Baumer? «
» Baumer? Gde si bre? «
» Baumer?! «
» Englez! «
Znam da će se oblaci tamni,
Nadviti nada mnom.
Znam da me čeka,
Put težak i strm.
Al' prelepa polja,
Ukazaće se preda mnom,
Gde božja čeljad,
Za mene se mole.
Vraćam se kući,
Da vidim svoju majku,
I sve svoje bližnje,
Koji me tamo čekaju.
Još samo da kročim,
Preko reke Jordan,
I eto me na pragu,
Doma svog.
Siromah sam,
Lutalica, neznanac.
Hodio sam,
Ovim svetom smrtnika.
Al' nema boli,
Ni patnje ni straha,
Na tom svetom mestu,
Koje mi se bliži.
Zaputih se tamo,
Da vidim svoga oca,
Zaputih se tamo,
Jer lutanju je kraj.
Još samo da kročim,
Preko reke Jordan,
I eto me na pragu,
Doma svog.
Četa D, pokret!
Jesi l' u redu, druškane?
Odakle se stvori? -Verovatno je puk'o.
Iz naše jedinice nije. -Sav je mokar.
Daj samo da ga povedemo s nama.
Moram naći Devonširce.
Šta je rekao? -Šta reče, druškane?
Devonširce.
Moram naći Devonširce.
Mi smo Devonširci.
Vi ste Devonširci? -Da, kaplare.
Zašto već niste napali? -Mi smo u drugom talasu.
Ne šalju nas sve odjednom. -Mi smo četa D.
Noć smo proveli ukopavajući se. Mi krećemo poslednji.
Jesi li dobro? -Makenzi?
Gde je pukovnik Makenzi? -On je na prvoj liniji.
Kojim putem? -Ovim. I mi smo se tamo zaputili.
Ej, lakše malo! Kuda ćeš?!
Mrdaj!
Puštaj da prođem!
Mesta!
Gde vam je zapovednik?! -Na mestu prikupljanja.
Četa B, okupite se. A sada slušajte, i to pažljivo!
Na prvi znak, četa A napada! Četa B zatim izlazi na polazni položaj.
Nosim naređenje generala Erinmora! -Ko si bre ti? -Napad je opozvan!
General Erinmor je opozvao napad! -Šta lupaš?
Samo što nismo napali. Imamo ih u šaci. -Nemate!
Molim vas, ne šaljite ljude! -Marš odavde, kaplare!
Ovo su naređenja armijske komande! Gde je puk. Makenzi?!
Bem ti život! Idi vidi s kapetanom!
Hoću da smo tamo što pre, jasno?! Je l' jasno?!
Jeste, gospodine!
Ej. Ej!
Deveto i deseto odeljenje, budite spremni!
Iskačemo na prvi zvižduk pištaljke!
Ne smete zastati! Ako čovek do vas padne, nastavite!
Naređenje je da im skršimo liniju!
Gde je kapetan?! -Tamo.
Gospodine! Gospodine!
Kapetane, nosim naređenje, ovaj napad je opozvan,
zaustavite sve, zaustavite...
Gde je pukovnik Makenzi?!
Gde je Makenzi?!
Nazad na položaj! Držite položaj!
Sedmi vod, jedan minut! -Gospodine, imam naređenje da zaustavim ovaj napad!
Šta? -Gde je pukovnik Makenzi?
Dalje niz liniju. -Koliko daleko?! -Oko 300 metara, u zemunici je.
Moraćeš da sačekaš da prvi talas napadne.
Ne, ne mogu!
Sedmi vod, 30 sekundi!
Gde si pošao tuda, čoveče, jesi li čitav?
Šta kog đavola radiš, kaplare?
Ne, ne, ne!
Pukovnik Makenzi?! -Unutra!
Puštajte da prođem!
Ej, Ej! -Pustite da prođem!
Pustite me, moram da vidim pukovnika Makenzija! Moram da zaustavim ovaj napad!
Pukovniče, ugledali smo signalne! Naši na levom boku su dostigli nemačku liniju.
Pukovniče!
Slušajte, slušajte, nosim naređenje, moram kod puk. Makenzija!
Ti nećeš ući dole, druškane! -Naredniče, pošaljite drugi talas!
Ne! -Drugi talas, spremite se!
Pukovniče Makenzi! Ovaj napad se mora obustaviti!
Naređeno vam je da ga zaustavite! Morate ga zaustaviti! -Ko si sad pa ti?
Kaplar Skofild, gospodine, Osmi bataljon.
Nosim naređenje generala Erinmora kojim se opoziva ovaj napad!
Zakasnio si, kaplare. -Gospodine, ovo su naređenja armijske komande!
Morate ih pročitati! -Da zadržimo drugi talas?
Ne, majore, ako oklevamo - gubimo. Pobeda nam je na 500 metara. -Gospodine!
Molim vas, pročitajte naređenje! -Dobijao sam ja već takva.
Neću sedeti i čekati sumrak ili maglu.
Neću opozvati svoje ljude pa da ih sutra opet šaljem preko.
Ne sad kad gadovi beže. Dalje nemaju kud. -Nemci su planirali ovo, gospodine.
Planiraju ovo već mesecima. Oni i žele da vi napadnete.
Pročitajte naređenje.
Majore. -Da, gospodine?
Obustavite napad.
Razumem, gospodine. -Šaljite nosače nosila, zbrinite ranjene.
Budite na oprezu u slučaju da krenu u protivnapad. -Da, gospodine.
Obustavi napad! Obustavi!
Obustavi!
Nadao sam se da će današnji dan proći uspešno...
Ali opasno je nadati se.
Sada je ovako, a već sledeće nedelje komanda će poslati drugačije naređenje:
"Napasti u zoru".
Ovaj rat završiće se na samo jedan način...
Borbom do poslednjeg čoveka.
Nađi nekog da ti zbrine rane.
A sad se tornjaj, kaplare.
Svaka čast, momče.
Hvala vam, gospodine.
Da li znate gde se nalazi poručnik Blejk?
Blejk? -Bilo nas je dvojica...
Poslat sam ovde sa njegovim bratom.
Znajući poručnika Blejka, jurišao je sa svojim ljudima. Bili su u prvom talasu.
Kako da ga pronađem, gospodine? -Probaj u previjalištu, iza linije.
Ako nije tu...
Hvala vam, gospodine.
Naredniče, tražim poručnika Blejka. Da li znate gde je? -Ne.
Gospodine, da li je poručnik Blejk ovde? -Nemam pojma.
Mičite se, kaplare.
Ako ste u stanju da hodate, idite do mesta za trijažu.
Poručnik Blejk!
Blejk!
Da li je iko video poručnika Blejka?!
Ajmo momci, dobio je jedan u nogu. Izgubio je dosta krvi.
Poručnik Blejk? -Da?
Trebaš li pomoć medicinara?
Ne, gospodine. Ja sam iz Osmog.
Šta kog đavola tražiš čak ovde?
Poslat sam ovde da dostavim naređenje... -Iz Osmog?
Sigurno poznaješ mog brata.
Poslat sam ovde s njim. -Tom je ovde? Gde je?
Bilo je veoma brzo.
Žao mi je.
Kako ti je ime?
Skofild, gospodine.
Oprosti, kako reče?
Skofild, gospodine. Vilijam Skofild.
Vil.
Moraš nešto pojesti. Idi do šatora za podelu hrane.
Ako dozvolite, voleo bih da pošaljem pismo vašoj majci.
Da joj kažem da Tom nije bio sam.
Naravno.
Bio je...
Bio je dobar čovek.
Uvek je pričao zabavne priče.
Spasao mi je život.
Drago mi je što si ti bio uz njega.
Hvala ti, Vile.
Vrati nam se.
Posvećeno kaplaru Alfredu H. Mendesu (Prvi bataljon, Kraljevski streljački puk)
On nam je pripovedao priče.
preveo: Murzufl sync za WEB: payutti
Preuzeto sa www.titlovi.com