MAVERICK
Am fost odată la un pas să fiu spânzurat.
Nu mi-a păsat prea tare.
Tu ce părere ai?
Te părăsim acum.
N-aş vrea să mă vadă cineva aici
şi să-i treacă prin cap că aş avea vreo legătură cu...
moartea ta întâmplătoare.
Pe de altă parte,
nu e bine să rămâi singur aici.
Mintea omului e capabilă de lucruri îngrozitoare.
Sper să te simţi bine în compania lor.
Şerpi...
Stai, Ollie!
Nu pleca fără mine, Ollie.
Doamne...
Orice aş fi făcut ca să Te scot din sărite,
dacă mă scapi de aici şi-mi dai cumva de ştire cu ce am greşit,
promit să îndrept lucrurile.
Avusesem o săptămână mizerabilă de la bun început.
Totul a început când mă îndreptam spre Crystal River,
să scot nişte bani de la bancă.
Trebuia să-mi dau seama că mă pândeşte ghinionul
când mi-a fost furat calul
şi a trebuit să-l înlocuiesc cu un animal nu tocmai pur-sânge.
Norocul meu trebuia să se schimbe cât mai iute cu putinţă.
Partida de poker a secolului avea loc peste patru zile în St. Louie,
iar mie îmi lipseau 3.000 de dolari din taxa de participare.
Nu voiam sub nicio formă să pierd partida.
Nu era vorba doar de marele premiu de jumătate de milion de dolari,
deşi o sumă ca asta merită toată atenţia.
Voiam să ştiu cu adevărat cât de bun eram,
o dată pentru totdeauna.
Închis până mâine-dimineaţă
Oricum aveam de gând să petrec noaptea aici.
Afacerile aveau să aştepte până în zori.
- Bună ziua, domnule! - Bună, băiete!
- Cât face? - Pentru o zi, o săptămână sau o lună?
Nu întreb cât ceri ca să-l îngrijeşti, ci cât dai ca să-l iei definitiv.
Tată, omul ăsta vrea să ştie dacă iei un măgar!
Măgarul ăsta nu face niciun dolar.
Domnule, batem palma.
Poftiţi dolarul dvs.
Nu mănâncă mult, dar e un măgar în toată regula.
Îi place să fie strigat Arthur.
De când am dat ochii cu el, am simţit că miroase a bucluc...
Şi a fasole mexicană.
Ceva îmi spunea că asta nu fusese o întâlnire întâmplătoare.
Scaunul ăsta e ocupat?
Acum, da.
Mă numesc Annabelle Bransford.
Dvs cum vă spune?
Bret Maverick. Sunt încântat.
Îmi place să jucăm tot ca acum...
Aveţi numai de câştigat de pe urma prezenţei mele.
Foarte rar joc la cacealma şi nu trişez niciodată.
Nu cred.
- Nici eu. - Îmi place ca jocul să rămână cum era.
- La ce bun un scaun gol? - Într-adevăr.
Sunt sigur că vă pot face să vă răzgândiţi.
Promit că voi pierde timp de o oră.
Sună bine.
- Mie-mi convine. - Eşti genul meu de jucător.
Jucăm cu cinci cărţi pe masă.
Vă rog, luaţi loc.
Cum v-am spus, mă numesc d-na Annabelle Bransford.
Am reţinut de prima dată, mai puţin partea cu "doamna".
Deschiderea, vă rog.
Deschid eu.
Se continuă jocul. Fise, domnule?
Puteţi pierde cât doriţi.
Două sute.
- Aţi spus că pierdeţi o oră întreagă. - Sunt un om de cuvânt.
Bine.
Era şi timpul!
Plătesc miza dvs...
Şi plusez cu 20 de dolari.
Încetişor... Rămân fără fise.
Acopăr miza dvs şi...
Sec.
Două perechi. Aşi cu dame.
Norocul meu! Eu am trei şesari.
Îmi pare rău.
Frumuşică sumă.
V-aţi încălcat promisiunea.
Mâna asta n-ar trebui să se pună.
- Poftim?! - Mâna asta n-ar trebui să se pună.
Aveţi vreun argument raţional?
Nu-mi stătea mintea la joc.
Nu-ţi stătea mintea...
- Cum te cheamă, băiete? - Johnny.
- Johnny... Mai ai şi un alt nume? - Johnny Hardin.
- Cu ce te ocupi? - Sunt pistolar.
Presupun că, din moment ce eşti viu şi joci cărţi cu noi,
eşti un pistolar bun.
Vrei să afli?
Domnilor, mâna asta nu se pune. Ia-i tu pe toţi!
Ia cât crezi că ţi se cuvine! Eu mă mulţumesc cu cât rămâne. Pot să...
Mereu ai fost atât de laş?
Da, cred că da. De când mă ştiu am fost aşa.
Tatăl meu obişnuia să spună: "Cel care fuge astăzi de la bătaie
poate să fugă şi mâine."
Ce e?
Nu văd, în fond, ce mare lucru...
Uşurel, băiete!
Arde undeva, băiete?
Uşurel... Nu mă împuşca, bine? Încercam să dau nişte lămuriri.
Cum spuneam, nu văd ce e aşa de grozav să fii curajos.
Eu sunt jucător de cărţi.
Puteţi să-mi spune-ţi cartofor. Vreau să ajung un cartofor bătrân.
Tu, pe de altă parte, eşti pistolar.
Unul excepţional, din câte am auzit.
Deci, dacă te înfrunt, ce şanse am? Răspunsul?
Zero!
Absolut nicio şansă.
Vreţi să mai vedeţi o dată?
Nu vrea să stea în teacă... afurisitul.
Cred că am un arc înăuntru.
Haide să jucăm poker, puştiule!
Cine vrea să joace poker?
Cine vrea să vadă cum moare careva?
Nu... Hai să jucăm poker!
Mai bine bogat decât mort.
A fost rapid? Mie mi s-a părut rapid.
A fost?
Da...
Cum jucăm? Fără schimb?
Cred că prefer varianta cu trasul.
Glumeam.
Scuză-mă... Nu m-am putut abţine.
Am pus eu deschiderea.
- Plusez cu 75 de dolari. - 75 să fie.
Cu asta....
acopăr mai mult decât suficient ce ai cerut,
şi plusez cu cât e aici, adică vreo 100 de dolari.
La naiba! Mă arunc.
N-ai plătit ca să-mi vezi cărţile.
Ai spus că nu joci la cacealma. Aveam o pereche de aşi!
Nu, am spus că nu trişez şi joc rareori la cacealma.
- Asta a fost una dintre rarele... - Ai trişat tot timpul!
Ce crezi că am făcut în prima oră de joc?
Am învăţat gesturile care vă dau de gol pe fiecare.
În treacăt îţi spun, când ai o mână slabă,
treci cărţile din spate în faţă, pe cele din faţă în spate şi eşti uşor agitat.
Te-am făcut trişor!
M-ai făcut şi laş,
dar am crezut că mă tachinezi.
Ia mâna de pe el!
E al nostru!
Când te-am văzut pe fereastră, am început să cred în Dumnezeu.
Aţi băut... cam mult.
Şi aţi jucat prost. A cui e vina?
A ta, nemernicule! E numai vina ta!
Am venit să ne revanşăm!
- O să se bată. - Vino încoace, băiete.
Vreau să-mi ţii tu asta.
Dacă vezi că iau bătaie,
poţi să mă împuşti.
- Să vă împuşc? - Să mă împuşti.
- Vezi să nu se murdărească! Mulţam! - Mult noroc!
O să te fac praf, ferchezuitule!
Sunteţi un luptător bun.
- Mă bucur că n-a trebuit să vă omor. - Şi eu mă bucur.
- Apropo, am câştigat 20 de cenţi. - 20 de cenţi?
M-a ajutat cămaşa mea norocoasă.
Că veni vorba de cei 20 de cenţi...
Mi s-a murdărit cămaşa!
La naiba!
Ce poate fi mai rău?! Tu de colo!
Cum mi-ai zis înainte să ies? M-ai făcut cumva.
Nu, nimic important...
A zis că eşti un laş, fără pic de curaj.
N-am zis asta...
Poate că am zis un trişor fără pic de...
Trişor?!
- Te tachinam doar... - Mă tachinai?!
Nu-mi place să fiu tachinat.
Prietene, îmi cer scuze.
Acum te tachinam eu pe tine.
Hai să jucăm poker!
Să vă aduc scaunul, doamnă...
- A fost fantastic. - Uneori, sunt norocos.
Cine era la rând? Eu?
Scuzaţi-mă. Eu mă retrag.
- Noapte bună, doamnă! - Noapte bună!
Noapte bună, puştiule!
- Vă convine cu cinci cărţi pe masă? - Oricum e bine.
Pot să trag şase cărţi?
Glume de cartofor, nimic mai mult. Te tachinez.
- Cine e? - Annabelle Bransford.
N-ar trebui să fac asta.
Stând pe hol nu încălcaţi legile acestui stat, d-nă Bransford.
Dacă n-aş fi fost femeie măritată...
Nu m-am putut abţine.
Tânjeam cu toată fiinţa mea să te îmbrăţişez.
Poţi să treci oricând pe la mine.
Probabil că n-o să ne mai vedem,
aşa că îmi permit să îţi spun
că eşti cel mai izbitor de atrăgător bărbat pe care l-am cunoscut.
La revedere!
Annabelle...
Cum crezi că aş putea continua să trăiesc... fără portofel?
Dacă nu-mi dai banii înapoi, cer să fii arestată.
La naiba!
Nu te supăra pe mine! N-am ce face dacă eşti un hoţ de mâna a doua.
Sunt un hoţ foarte bun. Am avut ghinion, atâta tot.
Ştiu cum vine asta...
De unde eşti? N-ar strica să-ţi lucrezi puţin accentul.
Celor mai mulţi domni le place accentul meu sudist.
Nu mă îndoiesc.
Dar sunt convins că nu există niciun domn Bransford, nu-i aşa?
Nu există şi nici nu va exista vreodată, poţi să fii sigur de asta.
Acum ce facem?
N-o să mă denunţi, nu?
Sunt un cetăţean care respectă legea. E datoria mea să vă denunţ, doamnă.
Mă tem că sunt nevoit să o fac.
Dacă mă gândesc bine, mi-am luat banii înapoi şi nimeni n-a avut de suferit.
Hai să lăsăm lucrurile aşa cum sunt!
Fir-ar să fie!
Ce e?
Eşti atât de enervant şi, în acelaşi timp, atât de fermecător!
Înseamnă că mai am de lucrat.
Exact ce spuneam: fermecător!
Ştii...
Cred că, dacă ne-am fi cunoscut în alte împrejurări,
ne-am fi urât unul pe celălalt.
Există o doamnă Maverick?
Sunt sigur că mi-aş fi amintit.
Îmi dai voie?
Mai bine nu ne întâlneam deloc.
Cu bine...
Afurisita!
Pot să te ajut?
Trebuie să recunoşti că a doua oară a fost mai bine.
Nu doar "mai bine". Foarte bine!
- Da? - Chiar excelent!
Mulţumesc.
Iar acum...
E timpul să-mi faci pe plac.
Cum îndrăzneşti? Sunt o doamnă! Nici într-un milion de ani!
Nici dacă ai avea 100 de ani. Nici dacă...
Mai taci! Nu vreau să mă culc cu tine, cucoană!
De ce nu?
De ce nu?! Mi-ar fi mult prea frică!
Dacă adorm? Cine ştie ce-ai mai fura?
M-aş trezi cu diverse părţi lipsă...
Eu nu ştiu cum se spală asta, în schimb, tu trebuie să ştii.
Spălătoria e închisă. Vreau să plec devreme, iar tu îmi eşti datoare.
Să nu pui prea mult apret.
Dacă pe tine nu te pot atinge, o să-ţi ating măcar cămaşa şi o să visez.
Mulţumesc.
- Vrei o mână de ajutor? - Da, te rog.
Mulţumesc.
Noapte bună, Bert!
Bret. Numele meu e Bret.
- Bună dimineaţa! - Bună dimineaţa!
- Eugene e aici? - Da, domnule, dar e ocupat.
Ridică-te, netrebnic chel ce eşti! Hai, sus! În picioare!
Am nevoie de nişte bani. Goleşte-ţi buzunarele pe masă!
- Taci! Pune banii pe masă. - N-am niciun ban.
- Pune-i pe masă! - Suntem jefuiţi!
E în regulă. Prietenul meu Bret a trecut să mă salute.
Spune-le tuturor că totul e în regulă.
Da, domnule.
- Mizerabilule! - Nemernic cu mutră tâmpă!
Ce mai faci, Eugene?
Mai rău de atât nu se poate, Bret.
- Ştiu că-ţi datorez 1.000 de dolari. - Am venit după ei.
Accepţi să-ţi dau acum 100?
M-am achitat întotdeauna de datorii.
Păsuieşte-mă până la sfârşitul anului.
Până la sfârşitul anului?! Eugene, am nevoie de ei acum!
Pentru campionatul regional de poker.
- Cât costă participarea? - 25.000 de dolari.
Îmi lipsesc 3.000 de dolari, dar cu banii de la Joseph şi de la tine...
Şi Cotlet Subţire îmi era dator,
dar văduva lui a cheltuit banii pentru înmormântare.
Nu i-au găsit cadavrul.
- Cum?! - Nu i-au găsit cadavrul.
Văduva m-a tras pe sfoară.
Ce-i cu oamenii din ziua de azi?!
Ştiu. Nu mai poţi avea încredere în nimeni. Ia ultima mea sută de dolari.
Nu pot să-ţi iau ultimii bani. Ce faci cu Matilda şi cu copiii? Eugene...
- Suntem jefuiţi! - Robert, ţi-am spus...
Acum e altceva. Ai auzit ce a zis! Sunteţi jefuiţi! Treci acolo!
Iau eu asta, pistolarule.
Mulţumesc frumos. Goleşte-ţi buzunarele!
Mai am doar un dolar de argint.
Ia gândeşte-te mai bine! Îmi cam tremură degetul de pe trăgaci.
Bine, nu trage! Nu trage!
- Ia-i pe toţi! - Ia te uită! Măi să fie...
Cum? Sute, mii de dolari... Mi-ai spus că eşti falit?!
- Acum sunt falit. I-a luat el pe toţi. - Dă-mi şi restul!
Nu mai am nimic!
Ia întoarce-ţi buzunarele pe dos! Întoarce-te! Hai, repede!
Scuzaţi-mă...
Dă-o încoace!
- Hai să aruncăm seiful în aer! - Aprindeţi fitilul!
Toată lumea capul jos!
Sunt prea bătrân pentru porcăriile astea!
Dacă veneaţi mai târziu cu o zi, nenorociţilor, nu-i mai găseaţi aici!
Eugene, m-ai minţit!
E tot ce mi-a mai rămas.
La naiba!
Bret Maverick!
Nu e nicio o problemă.
Vrem să stăm de vorbă cu tine, amice!
Unde pleci?
De data asta eşti al nostru!
- V-a văzut cineva? - Nimeni.
Dacă apăreaţi mai târziu aseară, monstrul ăla mă mânca de viu.
Am văzut.
- A bănuit careva ceva? - Nimic. Aţi fost grozavi.
Adevărul e că ne-a făcut plăcere.
Îţi mulţumim că ne-ai menajat.
V-am menajat?!
Am dat cât am putut eu de bine.
Mie mi-a ţiuit puţin capul.
- Asta e bine. - Ne datorezi cinci dolari.
Corect. Cinci dolari de căciulă, nu?
Chiar dacă nu mă credeţi, vin de la bancă, unde unii m-au lăsat lefter.
Vă rămân dator.
Vrei să spui că...
Ne-ai bătut măr pe gratis?
Asta încerc să vă spun, dar...
- Dacă îmi zbori creierii, nu te îmbogăţeşti. - Dar o să mă simt mai bine.
Aici ai dreptate.
Ia să vedem...
Vă cer scuze. Am uitat cu totul... Zău că am uitat.
Păstrez mereu ceva ascuns în căptuşeala vestei,
pentru zile negre, ca asta.
Ăsta e un lucru bun, fiindcă se cam înnegura...
E o bancnotă de 100 de dolari.
- 100 de dolari?! - Dar aştept să-mi daţi restul.
În jur de 80 de dolari... 75 de dolari e bine.
Să vedem ce am aici.
Eu am 17 dolari.
17 dolari?! Îmi datorezi 8 dolari de o lună.
- Discutăm mai târziu. - De fiecare dată mă duci cu vorba.
Nu-mi vine să cred!
E suficient. Aţi ieşit mai bine decât vă închipuiţi.
Mi-a făcut plăcere să lucrez cu voi.
Dar rămâne între noi, da?
Ştirile circulă repede în Vest.
O bancnotă de o sută! Un târg pe cinste! Asta înseamnă...
- 25 de dolari de căciulă. - Da...
De mic copil, am fost convins că am un dar.
Credeam că, dacă mă gândesc suficient de mult la o carte,
pot să o scot din pachet.
Normal, tatăl meu îmi spunea că sunt un neghiob.
Dar ştiam că, dacă aş fi crezut, şi aş fi reuşit,
la mijloc ar fi fost nici mai mult, nici mai puţin decât... magie.
La naiba!
Sigur, nu-mi ieşea de fiecare dată.
La ce mă aşteptam?!
De fapt, nu-mi ieşea niciodată.
Dulce femeie...
Cămaşa mea norocoasă...
Unde eşti?
Aşteaptă! Stai pe loc! Nu pleca!
Cămaşa mea...
Opriţi feribotul! Nu plecaţi fără mine!
Ai făcut-o intenţionat!
Bineînţeles!
- E cămaşa mea norocoasă. - Învaţă să-ţi speli singur rufele.
Lenjeria mea e de la New York.
Ai idee de unde e cămaşa asta, cucoană?
De la Paris, din Franţa!
Crezi că pot intra în prima prăvălie, ca să-mi cumpăr alta?!
Ce-ar fi să încerci la magazinul pentru copii?
Dă-i drumul doamnei!
Uneori, când te aştepţi mai puţin, apare şi eroul salvator.
Domnul...
Zane Cooper. Mi se spune Coop. Mi se potriveşte.
Creatura asta caraghioasă e Maverick, iar eu sunt Annabelle Bransford.
Plec cu diligenţa asta.
- Şi eu! - Şi eu la fel.
O să ne distrăm.
Cine ştie ce mi-ar fi făcut dacă am fi călătorit singuri două zile...
Acum sper să vă puteţi linişti şi să vă bucuraţi de călătorie, doamnă.
Părerea mea e că, dacă nu existau femei,
niciunul dintre noi nu era aici.
Ce prostie!
Nici dacă n-ar fi existat bărbaţi, n-am fi fost aici.
Vă bateţi joc de mine?
Nu vă zbârliţi!
Să zicem doar că v-am dat dreptate într-un mod cu totul neobişnuit.
Ce s-ar alege de lumea asta dacă n-ar există cavaleri desăvârşiţi ca dvs?
Un pasager... Poftiţi!
Pe aici, domnule! Aveţi nevoie de ajutor?
Sunt vizitiul.
Vă simţiţi bine?
De ce mă întreabă toată lumea asta?
- Urcă-mă pe capră şi hai să ne urnim! - Sigur...
Cred că e timpul să ne cunoaştem mai bine.
D-l Maverick aspiră să devină un jucător de cărţi.
Nici eu nu sunt un ignorant în materie de jocuri de cărţi. Meseria mi-o cere.
- Şi care ar fi meseria dvs? - Sunt om al legii.
Sunt convinsă că sunteţi cel mai bun. Eu ştiu să "citesc" bărbaţii.
Nu-mi prea dau seama de unde vine accentul dvs.
- Din ce oraş din Sud veniţi? - Ai fost vreodată în Mobile?
De acolo sunt.
Din Mobile, Alabama? Am fost acolo.
Sunt sigur că avem cunoştinţe comune. Începeţi dvs!
M-am străduit să uit acel loc.
Am trăit o adevărată tragedie acolo.
Suferinţa unei femei nu e de luat în râs, Bertie.
Există şi excepţii...
Stai cu ochii pe portofel!
Unchiule, hoţomanca şi bătrânelul zic că ne cam zdruncini.
Cum aţi reuşit să puneţi la punct
nouă bărbaţi înarmaţi?
Când un bărbat depune un jurământ, e o datorie de onoare să-l respecte.
- Nu v-a fost frică? - Puţin.
D-l Maverick nu crede în curaj.
D-nă Bransford, curajul e un lucru bun,
doar că i se acordă prea mult credit, iar mie, personal, nu mi se potriveşte.
Am înţeles un lucru.
Care anume?
Nu eşti un tip tare.
Aşa e! Asta m-a ţinut în viaţă până acum.
Aveţi vreo problemă?
Niciuna, pe onoarea mea!
Care a fost gluma?
- Tu, "pancho". Tu eşti gluma. - Explică-mi, te rog.
Pentru asta ar trebui să ne plăteşti mai bine decât Maverick.
- V-a plătit ca să încasaţi bătaie? - Ne-a plătit bine.
O bancnotă de 100 de dolari.
- E un câştig frumuşel. - Da.
Trebuia să veniţi mai întâi la mine.
V-aş fi bătut gratis.
w w w . s u b t i t r a r i - n o i . r o
Şi-aşa aveam ceva de lămurit cu Maverick...
Dar acum e o răfuială personală.
O sută de dolari...
Credeţi că a luat-o pe scurtătură?
Bătrâne, trezeşte-te!
- A adormit? - Mai grav. A murit.
- A murit? - Da.
Du-te şi opreşte diligenţa!
Tocmai mi-am schimbat cămaşa. Opreşte tu diligenţa!
Roata ăsta joacă. Dacă se desprinde, suntem morţi.
Du-te şi opreşte diligenţa! Eu mă ocup de roată.
Bine. Ţine-mi pălăria!
Vezi să-mi vină încă bine când mă întorc!
Bert, nu te mai prosti. Opreşte caii!
- Ajutor! - E ceva serios!
- O să se descurce. Pare îndemânatic. - Serios?
De ce nu reparaţi roata?
Roata nu are nimic.
Atunci, ajutaţi-l! O să vă omoare când se întoarce.
Nu, o să-mi pomenească numele cu recunoştinţă, în rugăciunile lui.
Ce tot face acolo în spate?
Scuzaţi-mă!
- Nu te mai prosti! Opreşte caii! - M-ai lovit peste ochi!
Urcă pe capră şi opreşte caii!
Opriţi-vă, cailor!
Opriţi-vă!
- Lasă-mă să te ajut. - Mă descurc.
Hai, prinde-mă!
Ce era în neregulă cu roata?
- Totul e în regulă. - Roata nu avea nimic.
Ştiu.
Am avut ocazia să mă uit la ea de aproape, de sub diligenţă.
Nu te simţi mai bine acum, că ai dat dovadă de atâta curaj?
- N-a fost o experienţă interesantă? - Am înţeles.
- Totul a fost spre binele meu, nu? - Da.
Ca să-mi călesc caracterul.
- Exact. - Aproape că plesneşte de mândrie.
- Ciudat! Normal ar fi să mă enervez, nu? - Da...
Dă-mi mâna!
Să nu mai încerci vreodată
să mă ajuţi!
Nici tu.
Acum, înapoi!
- Bine... - Plecaţi!
Nerecunoscătorule...
Ajutor.
Cum?
Ajutor...
Ce ai spus?
Te rog, ajută-mă.
Bine. Prinde-mă de mână.
Prinde-mă tu de mână.
Apucă-mă şi de cealaltă mână.
Ai grijă la cactus!
Nu-mi pasă de cactus. Ridică-mă odată!
Te descurci de minune...
Acum ia mâinile de pe mine!
Nerecunoscătorule...
Cineva ar trebui să spună câteva lucruri bune despre răposat.
Cum putem fi siguri că era un om bun? Nu ştim nimic despre el.
Nu avea în portofel decât adresele unor bordeluri.
Cerească îndurare,
Ce dulce ţi-e chemarea
Care a salvat un păcătos ca mine.
Am fost pierdut, dar...
"Nu-l lăsa pe Maverick să ajungă la campionat!"
Mai încet...
Opriţi-vă!
Poftim!
Chiar dacă umblu prin valea umbrei morţii,
nu mă tem de niciun rău, căci Tu eşti cu mine.
- I-au atacat indienii. - Da, indieni erau.
Doamnă, nu erau indieni.
I-am văzut. Aveau feţele vopsite în culori de război.
- Dacă erau indieni, aici ar arăta altfel. - Le-am spus că-i ducem la Crystal City.
- Facem acelaşi drum de două ori? - E doar o zi...
- Trebuie să ajung la campionat. - Ştiu foarte bine unde te duci.
I-au luat cutia muzicală a fetiţei mele.
Ne-au luat căruţa şi toţi banii!
Uşurel... Cu calm, vă rog.
Despre câţi bani e vorba?
Ce animal eşti!
- Câţi bani spuneaţi că erau, d-nă? - 30.000 de dolari.
Voiam să organizăm o misiune creştină.
Doamnă, dacă v-aş recupera cei 30.000, mi-aţi ceda 10% din sumă?
5%.
Nu. 10%, Mary Margaret.
Mi-aş lua înapoi şi rochia de mireasă, pentru ziua când îmi voi găsi un soţ.
Bine. Crezi că eşti în stare?
Doamnă, împreună vom reuşi!
"Împreună"? Doamnă...
Bine. Vă dau cei 10%, dar vreau ca sălbaticii ăia să sufere.
Credeţi-mă, d-nă, nu există indieni ostili prin părţile astea.
- Dumnezeule! Vino, surioară! - Se aud tobe, asta e sigur.
Încă o dată ai avut dreptate, Bert.
Mă cheamă Bret.
Chiar dacă îţi par a fi doar moviliţe de pământ, d-nă Bransford,
sunt urme de cai cu potcoave, iar indienii nu-şi potcovesc caii.
Deci n-au fost indieni. Sau au fost şi, probabil, au furat caii.
- Nu toată lumea e ca tine. - Ce ai tu cu indienii?
Nimic. Împuşc unul pe zi, înainte de prânz, dacă se poate. Dar tu, Coop?
E şi vina lor. Au venit pe pământurile noastre înainte să ajungem noi aici.
- Voi ce căutaţi aici? - Suntem parteneri. Împărţim egal.
Mi se pare corect să împărţim banii.
Deci vrei şi tu jumătate?
Eu vreau doar ca acele doamne drăguţe să-şi ia înapoi banii.
Da, sigur.
Eu nu împart câştigul cu nimeni.
Cu 40% eşti de acord?
- Ce eşti dispusă să faci pentru 40%? - Să dau o mână de ajutor.
70-30?
70-30...
Doamnă Bransford, vrei 30%...
Nu prea ai experienţă în urmărirea hoţilor.
Da... Că multă experienţă îţi mai trebuie ca să urmăreşti doi cai prăpădiţi!
- Oricine poate face asta. - Oricine?
- Vezi uliul ăla de colo? - Nu!
Nu-l împuşc.
Ştii ce înseamnă uliul ăla?
- Ce? - Absolut nimic. Dar tu nu ştiai asta.
- Ba ştiam! - Ba nu ştiai.
Copii, potoliţi-vă!
Ce e?
Ai adulmecat o bandă de indieni în Montana?
Nu...
Linişte!
Ce e?
Ce auzi?
Nimic.
Mă gândeam să trag un pui de somn înainte de apus.
Îi luăm prin surprindere pe întuneric.
Tu de ce râzi?
Sunt şase cai. Ei trebuie să fie.
- Ai ochi buni. - Trebuie să ne priponim caii.
Stai! Mă înveţi să joc mai bine poker?
Acum?!
Mai târziu s-ar putea să mori. Spune-mi acum.
La poker e important să observi.
De pildă, calul ăsta are emblema Armatei SUA şi e potcovit.
Nu e cal indian. Ăsta e un indiciu. Şi tu ai indicii.
Te joci cu părul.
Nici nu-mi ating părul!
Gura! Ia ascultaţi!
- E o cutie muzicală. - Da...
Uite-i!
E cutia muzicală de care ne-a spus femeia.
Şi tipul ăla din spate are rochia de mireasă
a drăguţei tale, Mary Margaret.
Mary Margaret nu e drăguţa mea.
Am văzut că e ceva serios între voi.
Vreţi să tăceţi?
Tacă-vă fleanca!
Eşti nebun.
Ai văzut ceva bani acolo?
Nu...
Nu văd nimic.
Îi putem lua prin surprindere. Sunt pe jumătate beţi.
Foloseşti cuvinte ciudate. "Putem"?! E numărul tău.
Mă laşi să înfrunt singur şase tipi cu şase pistoale?
Da...
Eu am un pistol cu şase gloanţe. Şase pistoale înseamnă 36 de gloanţe.
Dacă au câte două pistoale, sunt 72 de gloanţe. Poate au şi puşti.
Taci! Ai început să te bâlbâi.
Te-ai bâlbâit.
- Ba nu... - Te-ai bâlbâit. Nu te teme!
Probabil că sunt beţi.
Coop a doborât nouă tipi când nu băuse, nu?
Coop nu bea niciodată.
- Nu asta a vrut să spună. - Ai auzit ce a spus.
Că bandiţii nu băuseră.
Taci!
Vine încoace!
Şi dacă am probleme?
- Serios... - Te susţin eu.
Zău?
Fără tâmpenii ca aia cu roata care se desprindea.
Atunci era vorba de oase rupte. Acum e o chestiune de viaţă şi de moarte.
De viaţă şi de moarte, da...
- Hai, dă tot ce ai! - Cum?
S-ar putea să fie ultima ta şansă. Dă tot ce ai!
- Dă-mi tot... - Cum îndrăzneşti?!
Ia-l pe al tău! De ce îl vrei pe al meu?
Bine. 50%.
50%?
- Nu! - Atunci, jumi-juma.
- Împărţim 60 şi 40%. - Bine, e în regulă.
Bine... 60-40.
E un flecuşteţ de pistolet, iar tu eşti cel mai rapid trăgător.
La ce-ţi mai trebuie şi al meu?
- Cine a spus că e cel mai rapid? - Da, e adevărat. Sunt rapid.
Dar nu nimeresc deloc,
mai ales dacă trag în oameni. Am nevoie de cât mai multe gloanţe.
Acoperă-mă!
- Bert... - Bret. Numele meu e Bret!
Tu eşti Annabelle, el e Coop, eu sunt Bret. Ar fi totuna dacă m-ai împuşca.
Să ai grijă... Da?
Sigur...
Şi tu să ai grijă.
Salut, băieţi!
Treziţi-vă!
Nu vă alarmaţi. Am văzut focul şi m-am gândit să vă fac o vizită.
- Cine naiba eşti? - Bert Maverick.
Nu... Mă numesc Bret Maverick şi am venit să vă spun că
spre căpşorul fiecăruia dintre voi
e aţintită câte o armă.
Fluieraţi, băieţi, ca să vă audă!
Sunteţi înconjuraţi.
Ce e? S-a desprins cealaltă roată? Bateţi din palme dacă nu ştiţi să fluieraţi!
Aţi văzut? Sunt acolo.
Cel care o să vă zboare creierii e şeriful Zane Cooper. Aţi auzit de el. Da, ştiu...
E bătrân şi decrepit. Mănâncă şi sărută printre gingii,
dar încă ştie să tragă.
Apoi e Annie Bransford cea urâtă.
S-a născut cu spatele, dar n-a observat nimeni.
Când era mică, era atât de urâtă, încât ai ei îi legau la gât o halcă de carne,
ca să se joace câinele cu ea.
Când face dragoste, trebuie să se prefacă a fi altcineva.
Bine... Eşti simpatic, Bart.
- Recunoaşte, a avut haz. - Nu prea cred...
Nişte indieni au atacat o caravană de căruţe.
Unii spun că au fost nişte albi care s-au dat drept indieni, dar eu nu cred.
Dar, dacă veniţi cu mine, lămurim lucrurile şi apoi mergem la culcare.
Vă rog să mă urmaţi! Ridicaţi-vă în picioare.
Hai! Încolonaţi-vă şi să mergem! Hai!
Îţi dau eu ceva ce n-o să uiţi uşor!
- N-ai de gând să-l ajuţi? - Poţi să mori din aşa ceva.
L-ai ajutat?
A tras în sticla mea de whisky.
Mâna mea!
Aia a fost arma mea!
Blestemat să fii!
- Nu-i aşa că e minunat? - Da...
Ca să vezi...
Au amuţit toţi. Nu e minunat?
- O să fiu bogată! - N-a fost mare lucru.
O să-ţi spun unde ai greşit.
Spune-mi unde sunt banii.
- Am greşit undeva? - Trebuia să începi cu cel din spate.
- Scoate-ţi rochia! - Cum îndrăzneşti?!
- Nu tu, el! - Lasă banii jos!
- Eu i-am găsit! - Dar eu mi-am pus pielea la bătaie.
- Iau eu banii! - Îi număr eu.
Să n-o laşi să-i atingă!
Unde pleci? Stai aici şi curăţă mizeria pe care-ai făcut-o!
Ce?!
Bine, fie... Înapoi! Aruncaţi armele şi aliniaţi-vă!
N-o lăsa să se apropie de bani!
Te-am găsit, căci El a spus: "Caută şi vei găsi."
Şi eu te-am găsit. Dulce fericire!
Fii binecuvântat pentru că mi-ai găsit rochia de mireasă.
Acum pot să mă mărit. Domnul spune că e bine să faci copii.
- E o rochie frumoasă. - Mulţumesc.
2.500...
2.600...
- 2.800... - 2.700, doamnă.
- Sunteţi sigură? - Sunt sigură.
Ea ştie cel mai bine.
2.700...
2.800...
2.900...
3.000 de dolari.
Poftiţi, domnule Maverick. Cei 10% promişi.
Am rămas cu 27.000 de dolari, Margaret Mary.
Mary Margaret, nu ne ajung ca să organizăm misiunea.
Taci, Mary Margaret! Suntem femei de cuvânt.
I-am promis d-lui Maverick 3.000 de dolari
şi ne-am ţinut promisiunea. Domnul va avea grijă de noi.
Tatăl meu obişnuia să spună multe lucruri.
De pildă: "Să nu strănuţi când te ascunzi, să nu zâmbeşti când minţi"
"şi sub nicio formă să nu iei bani"
"de la femei care şi-au pierdut câinele, rochia de mireasă şi căruţa."
Aleluia!
Şi eu am pierdut rochia de mireasă!
Lăudat fie Domnul! Am primit banii înapoi.
Sfântul Maverick!
Am făcut un târg. Îmi datorezi 30%.
Sunt un om de cuvânt, d-nă Bransford.
Poţi să iei 30% din tot ce am.
Iertaţi-mă că vă întrerup, dar am o problemă.
Dacă renegaţii ăia nu erau cu adevărat indieni,
atunci, cine bătea tobele?
Poate că ei...
Mă ocup eu de asta.
Salut, Bret! Ai venit după banii pe care ţi-i datorez?
A înţeles careva ceva?
Tu te pricepi la indieni. Poţi să vorbeşti cu el?
O să-mi dau toată silinţa.
Prieteni, faceţi ce vă spun eu. Vă explic mai târziu.
Cât o să mai dureze? E foarte cald.
O să mă grăbesc. Strigă tare la mine!
Ce spune?
Se pare că am comis un păcat cumplit.
Suntem pe pământ sacru.
N-am ştiut. Nu poţi să-i explici?
Scutură din cap şi trage un foc de armă. Prefă-te furios, vorbeşte mult!
Zeii lor cer un sacrificiu. Nu există altă soluţie.
- Pământul sacru e pământ sacru. - Un sacrificiu?!
Uman...
Te descurci bine. Arată cu degetul spre noi şi vorbeşte cu mânie!
Cică ne lasă să plecăm dacă unul dintre noi trece o probă de curaj.
Dar cineva trebuie să meargă cu ei.
Şi în ce constă proba?
Ai văzut ce gest a făcut?
Îţi retează ambele mâini. Dacă nu scoţi niciun sunet, ai trecut proba.
Cine e fata? E drăguţă.
Arată spre ea şi spune că o vrei.
O vreau! E disponibilă?
Mai degrabă mor decât să-l las să te atingă.
Sunt prea mulţi. Nu poţi să mă aperi.
Ai dreptate. Nu-i lăsa să vadă că ţi-e frică. Asta îi scoate din minţi.
Unul dintre noi trebuie să meargă cu ei, altfel, fac vărsare de sânge.
- Mă duc eu. - Nu, mă duc eu.
Îţi sunt dator. Ai fost de două ori la un pas de moarte.
Eu nu pot face ce poţi să faci tu.
Du-i pe oamenii ăştia într-un loc sigur.
Mă duc eu. Totul e în regulă. A treia oară e cu noroc.
Bret...
Mi-a plăcut că mi-ai spus Bret.
- Încă ceva... - Ce anume, Bret?
Când joci la cacealma, nu-ţi mai lovi dinţii cu unghiile.
E al doilea gest care te dă de gol. Trebuie să mai lucrezi la asta.
Chiar şi într-un moment ca acesta, tot te gândeşti la alţii.
Cu bine, doamna mea!
Ai avut dreptate, Coop.
Nu m-am simţit niciodată mai bine ca acum.
Ai grijă de tine!
După ce o să-mi taie mâinile,
cămaşa norocoasă o să-mi vină perfect.
- Cu bine... - Rămas-bun, Bret!
Ce naiba a fost asta? Mă doare gâtul.
Îţi spun mai târziu.
Acum aş putea muri fericit.
Nu, nu...
Mai încet! Luaţi-o încolo.
De unde ai drăcovenia asta? Nu pot să-mi pun picioarele pe... Atenţie!
Am câştigat-o de la un rus la poker.
Cred că rămân tot la cal.
Ăia de ce râd?
Nimeni n-a mai mers cu chestia asta.
- Te pricepi să alegi bine locurile. - Ştiu.
Data viitoare când o să ne mai alungaţi de pe pământurile noastre,
o să găsesc o mlaştină oribilă, să ne lăsaţi naibii în pace!
- E bună? - Nu.
Ce e cu tobele, cu feţele vopsite şi cu caii? Ce faceţi?
Am avut un an cam prost.
Vânatul e tot mai rar. Când arhiducele ăla rus de la care am bicicleta
a venit şi a vrut să vadă Vestul Sălbatic, i-am spus: "Bine, fie..."
Plăteşte bine.
Ne-am vopsit în culorile războiului şi am început să ţopăim ca idioţii.
Vrea să vorbesc cum scrie în cărţi: "Howgh, faţă palidă!"
Voi, albii, sunteţi nişte cretini.
Sigur, ăsta vrea să audă tobele tot timpul.
- Mă calcă pe nervi. - Nu l-ai luat de nevastă.
El o să plece, tu rămâi cu banii... Care e problema?
- Bret... - Ce e?
Nu am cei 1.000 de dolari pe care ţi-i datorez.
Ştiam că o să spui asta.
Iartă-mă. Ţi-i dau după ce schimb rublele în dolari.
Când mi-i dai? Marea partidă e peste câteva zile.
Marea partidă... Ai nevoie de 25.000 de dolari ca să participi. Eşti nebun.
Ştiu asta.
Va trebui să câştig cei 3.000 de dolari cu o zi sau două înainte de joc.
Dacă îmi dai 1.000 de dolari, mai trebuie să câştig doar 2.000.
- Stai puţin... - Ce e?
Ai 22.000 de dolari?
- În bani gheaţă? - Doar nu în piei de broască...
Nu am văzut niciodată 22.000 de dolari la un loc.
Eu n-am văzut 25.000. E cumplit!
Unde sunt? Pot să-i văd?
De ce nu?
- Pot să-i ating? - Poţi să te şi tăvăleşti în ei.
Unde sunt?
- Unde altundeva?! - Ce e chestia asta?
- Foarte amuzant... - Ce?
E hârtie de ziar!
Te simţi bine? Mâncarea e de vină?
Nu, nu... O omor!
Annabelle...
Cum a putut să mă jefuiască? Eu am plecat să-mi înfrunt moartea!
Urma să-mi retezi mâinile, iar ea mi-a furat banii.
- Nu are pic de decenţă. - Vino-ţi în fire, omule!
Se uită lumea la noi.
Banii tăi sunt aici. Voiam să văd cum reacţionezi.
Te-am tachinat.
M-ai tachinat? Nu-mi place să fiu tachinat!
Te omor. Tu o să fii mort şi eu o să fiu fericit.
Stai, stai, stai!
- Ce e? - Ai spus cumva "mort"?
Da...
Mi-a venit o idee.
Mare cretin...
Bonjour, monsieur! Ce mai faceţi?
Franceza e limba misionarilor. Vorbeşte în engleză.
Te salut, faţă-palidă!
Bună, nobile sălbatic! Am avut o zi cumplită.
Omor toate animalele care îmi ies în cale,
şi mă plictisesc.
- Va plictisiţi? - Da.
Poate că Măreţia Sa ar fi interesat de cea mai grozavă aventură a Vestului.
Care anume?
Veniţi!
Care e cea mai grozavă aventură a Vestului?
Să omori indieni.
E legal aici?
Faţă-palidă face asta de ani buni, dar e nevoie de mult "wampum".
Cât?
O mie.
O mie de dolari?
Nu trebuie legat. N-ar fi sportiv.
Nu. O să fie liber, dar va fi o ţintă uşoară.
Oricum e pe moarte. A fumat prea mult tutun.
E foarte bolnav. Scapă de chin.
- De acord? - Da.
Eu mă duc să-l găsesc şi să-l încurajez.
Tradiţia indiană spune că moartea e o chestiune personală. Aşteptaţi aici!
- Bret?! - Dar cine credeai că e?!
- I-ai aranjat arma? - N-am putut. N-o lasă din mână.
Grozav! Eu cu ce mă aleg dacă mor?
L-am convins să dea 500 de dolari.
Cinci sute? Merita... Hai s-o rezolvăm!
Asta face 250 de dolari de fiecare.
Eu îmi asum tot riscul. Tu de ce vrei 250 de dolari?
Arhiduce!
Prefă-te bolnav!
Spune-i să o ia la fugă.
Nu! Nu e bine.
De ce? Nu vreau să pierd lumina.
Indienii împuşcaţi cu armele feţelor-palide
nu ajung pe tărâmurile fericite ale vânătorii.
Indienii mor în stil indian.
N-am folosit niciodată aşa ceva. Niciodată!
E foarte uşor. Vedeţi?
Nu e de mirare că v-au învins atât de uşor. Dă-mi asta!
2.000 de dolari.
2.000... Dă-o încoace!
Veniţi cu mine!
La naiba!
L-am omorât.
Chiar l-am omorât.
Îl lăsaţi acolo, ca să-l mănânce vulturii?
Oricum, nu mi-a fost niciodată prea simpatic. Să mergem să-mi daţi banii!
Partenere, am reuşit!
Da, "noi" am reuşit...
Ticălosule! Putea să mă omoare!
- Glonţul mi-a şuierat pe lângă ureche. - Conform planului. Trebuia să pară real.
Ai organizat tu totul... Ştiai că o să rateze cu atâta?
- Da. Încearcă să tragi. - Încearcă tu!
Vreau să-ţi arăt ceva.
Ia-o la fugă! Ai cinci secunde.
Asta numeşti tu recunoştinţă? Ţi-am salvat viaţa!
- Serios? - Trage! Vreau să-ţi arăt ceva.
- Nu e deloc amuzant. - Doare, nu?
Oricine trage cu arcul meu nu-şi poate folosi mâna cel puţin o jumătate de zi.
Poftim. Direct de la bancă. Sunt ai tăi, partenere. Îi meriţi.
Te-aş săruta, dar se uită lumea la noi.
Te rog, nu face asta...
E timpul să pleci.
Cum le explic că am scăpat de aici cu mâinile încă întregi?
Spune-le adevărul. Ne-ai îmbătat pe toţi cu "apă de foc", ne-ai încercuit...
- Şi, profitând de confuzie, ai scăpat. - Nimeni n-o să mă creadă. Ce prostie!
Voi, albii, credeţi orice. În plus, nu sunt 500 de dolari.
- Dar câţi? - Am ridicat miza la o mie.
Ai mărit-o la o mie?
- Da. Cine e cel mai tare? - Fraierule... Ar fi dat şi 2.000.
Nu. Ar fi însemnat să-i forţez mâna.
Încă 2.000, şi intru în joc.
Cu norocul tău, îi câştigi repede.
Mai degrabă pierd şi mia asta.
- Hei, hei, ce înseamnă asta? - Ce?
Ce faci? Mă insulţi, numărându-i în faţa mea? Sunt toţi.
Iartă-mă, dar în ultima vreme, chiar şi prietenii mei cei mai apropiaţi,
m-au tras pe sfoară.
La ce altceva sunt buni prietenii?
Sunt toţi aici, da?
Trebuia să o şterg cât mai repede de acolo,
fiindcă ştiam că, în scurt timp, Joseph avea să ticluiască un plan
cu care să mă ajute să reinvestesc suma proaspăt achiziţionată.
La revedere, Bert!
Cei 2.000 de dolari nu erau singurul lucru care îmi lipseau.
Intrasem serios în criză de timp.
Ar fi trebuit să-ţi plăteşti mai bine măscăricii.
Spre norocul tău, nu-mi place să fiu luat în bătaie de joc.
Nu te-aş fi lăsat oricum să ajungi la partida de poker,
dar, dacă n-ai fi făcut ce-ai făcut, poate te-aş fi lăsat în viaţă.
Acum însă nu te mai crut.
Înainte să-mi pierd cunoştinţa, m-am gândit că poate mă tachina...
Sau poate că nu...
Stai, Ollie!
Ajunge, Doamne. Am aflat ce înseamnă umilinţa.
Dacă ai putea să mă scoţi din asta, nu vreau să fiu...
prea plin de mine, dar...
Nu te opri, Ollie!
Îţi mulţumesc, Doamne!
Gata, Ollie. Acum te poţi opri. Ollie, poţi să te opreşti.
Aşa, băiete...
Nu pleca, Ollie! Te rog...
Stai pe loc.
Să n-o iei la trap, te rog. Stai pe loc.
Nu! Nu fugi!
Campionatul regional de poker
Bret!
Bret Maverick! Uită-te la tine!
Eroul meu e bine sănătos.
- Pari fericită că mă vezi. - Chiar sunt!
Cum ai scăpat de sălbaticii ăia?
Nu mai sunt... om întreg.
Splendidul meu exemplar masculin...
Nu vreau să par îndrăzneaţă,
dar poţi să-mi împrumuţi 4.000 de dolari?
Abia dacă am reuşit să nu pierd bani la poker, în ultimele zile...
Asta înseamnă că nu poţi intra în joc.
Dacă mi-ar sta în puteri, ţi-aş da banii fără să stau pe gânduri.
Problema e că şi mie îmi lipsesc 2.000 de dolari.
Când mă gândesc că sărmana mea inimioară se baza pe asta...
Vinul ăsta e bun pentru ţărani!
Stai aici, doamnă Bransford!
Rămâi la fel de pură ca acum. Mă întorc imediat.
Să vânezi sălbatici? Nu e periculos?
E ceva primitiv,
dar îmi place să ucid.
Mă scuzaţi. Pot să vă vorbesc? Mă iertaţi, domnilor.
Ştii cine sunt eu?
Nu, dar ştiu cine sunt eu.
Maverick, de la Biroul pentru Problemele Indigenilor.
Sunteţi un om terminat.
Joseph a vorbit.
Nu cunosc pe nimeni cu numele ăsta.
Ciudat... Aşa a spus şi el despre dvs când am început să investighez crima.
Dar ce l-am închis, a spus adevărul. Şi dvs veţi face acelaşi lucru.
- Dar eu nu sunt american. - Crima e crimă, duce.
Riscaţi cel puţin 10 ani de închisoare şi o amendă de 6.000 de dolari.
6.000? Aşteptaţi...
Am 6.000 de dolari. Ajutaţi-mă!
Ştiţi care e pedeapsa pentru mituirea unui agent al Biroului?
Nu, vă rog... Plec acasă.
Luaţi cei 6.000 de dolari. Aranjaţi dvs lucrurile.
Vă rog!
Bine. Tribunalele sunt oricum înţesate. De data asta vă păsuiesc.
- Mulţumesc. - Dar să nu mai împuşcaţi indieni!
- Nu, nu... - Bine?
Scuzaţi-mă. S-a întâmplat ceva?
D-ră Annabelle, pot să-ţi vorbesc?
- Desigur. - Scuzaţi-mă, domnilor.
Mult noroc, d-ră Annabelle!
- Mult noroc! - Domnilor...
Vreau să-ţi arăt ceva.
Închide ochii, Annabelle!
Ai intrat în joc.
Am intrat în joc!
- Fii mai discretă! - Bunătatea ta nu are margini?
Se pare că nu.
Paradisul o să te sărute pentru gestul ăsta, d-le Maverick.
Tocmai mi-am dat seama de ceva.
Ce anume?
Nu te poţi abţine, nu?
Eşti irezistibilă.
Dacă, printr-o întâmplare, o să câştigi, aştept jumătate din sumă.
În cazul ăsta, şi eu aştept jumătate din câştigul tău, d-le Maverick.
Poate că ar trebui să ţi-i dau cu titlu de împrumut...
Daţi-i drumul!
Cum naiba ai ajuns aici? Ia spune-mi!
Nu. Spune-mi tu!
De ce-ai spus că nu mai fi lăsat să ajung la campionat?
Cine vrea să mă oprească?
O să fie o plăcere să joc din nou împotriva ta.
Plăcerea e doar de partea ta.
Haide!
E-n regulă...
Bate gongul!
Bine aţi venit pe nava mea, Lauren Belle!
Vă urez bun venit la prima ediţie
a campionatului regional de poker!
Regulile sunt simple.
Jucăm până la capăt. Învingătorul ia totul.
Dealerul poate cere o pauză de o oră.
Dacă rămâneţi fără bani, aţi ieşit din joc.
Vor fi 20 de jucători. Asta înseamnă că vor fi
19 inimi zdrobite.
Să facem din asta campionatul acesta o întrecere pe cinste...
Pe cinste, dar şi cinstită.
Pentru acest motiv
am chemat un om al legii bine cunoscut în Vest.
Şeriful Zane Cooper. El va asigura ordinea.
Vino aici, Coop! Spune-le cum vei proceda.
Mulţumesc, d-le comandor Duvall.
Domnilor jucători, celor care vor fi prinşi trişând
li se va confisca taxa de participare şi vor fi eliminaţi.
Vedeţi astea?
Sunt singurele care au voie să fie aici.
Celor care încalcă regulile
le recomand să fie mai rapizi decât mine la mânuit arma.
Şi ar fi bine să ştie să înoate.
Vă mulţumesc, domnule.
D-le comandor...
Puteţi veni să aduceţi banii!
După tine...
25.000 de dolari.
Aveţi aici suma exactă.
Semnaţi aici!
Vă mulţumesc, domnule.
- Semnaţi aici! Vă mulţumesc. - Mult noroc!
- Poftiţi! - O să am grijă de ei.
Numără-i, te rog.
- Sunt toţi. - Sunt sigur că sunt...
Jocurile încep peste 10 minute.
Doamnelor şi domnilor, dacă am mai avea încă 25.000 în această geantă,
ar fi exact o jumătate de milion. Lipseşte o singură taxă de participare.
- Cum? - Cred că e a dvs, d-le comandor.
E nevoie să-i număr?
Nu cred, Coop.
O jumătate de milion în cap.
Acest seif a fost cumpărat special pentru campionat.
Eu am ales combinaţia. Sunt singurul care o ştie.
D-le comandor, banii sunt în deplină siguranţă.
Asta a fost...
Participanţi, căutaţi mesele
la care aţi fost repartizaţi şi haideţi să jucăm poker!
D-l Maverick câştigă.
Patru aşi.
Plusez încă un pic...
Sec.
Domnilor...
patru popi.
- Bine, tinere. Să mergem! - Stai puţin...
- Trişor nenorocit! - Luaţi loc. Mă ocup eu...
Eram sigur că trişează!
Să nu vă atingeţi de jetoanele mele!
Staţi o clipă!
Unde mă duceţi? Nu ştiu să înot!
Domnilor, mi-a făcut plăcere.
O pereche de popi e mai mare decât decarii, domnilor.
E timpul să faceţi o mică baie. Împarte jetoanele celorlalţi jucători.
Nenorocitule!
Îmi pare rău, bătrâne. Asta e.
- Domnule... - Dacă nu vă supăraţi...
- Cum doriţi... - Mulţumesc, d-le Coop.
Vă mulţumesc, domnilor.
- Ai jucat bine, Hightower. - Hightower se retrage.
Patru dame.
Felicitări!
Veţi găsi jetoanele la masa principală. Mult noroc în finală!
- Ful de popi cu optari. - E o mână bună.
Cu asta bateţi unu...
doi...
trei şeptari.
- Dar nu şi patru şeptari! - Cum?
Domnule, ce-ar fi să comandaţi ceva de băut?
Ieşiţi puţin la aer!
Aşa... Aveţi grijă pe unde păşiţi.
Îi detest pe cei care nu ştiu să piardă.
Dacă nu-ţi permiţi, nu juca.
Cum stau lucrurile?
Aţi rămas dvs, d-na Bransford, mexicanul,
şi, dacă nu se întâmplă un miracol, Maverick.
Maverick...
Când se stabileşte formaţia finală, cere o pauză de o oră
şi... aranjează masa aceea pentru joc.
Ţi-aş fi lăsat ceva, amice, dar, după cum vezi, am rămas lefter.
Mulţumesc, domnule, sunteţi un jucător foarte bun.
Doamnă, a fost cea mai plăcută înfrângere...
Adios!
- Asta e pentru tine! - Vă mulţumesc, d-nă. Şi felicitări!
O să vă pregătesc jetoanele pentru jocul următor.
Mult noroc, fiule!
Lăsaţi jetoanele aici. O să le transfer eu la masa finalei.
Felicitări!
Jucătorii au o pauză de o oră.
Cei care nu vor fi aici la ora cinci
vor pierde tot ce au câştigat.
- Annabelle... - Bret...
Am crezut că eşti... Bună dimineaţa!
Ne scuzaţi...
Mai sunt 30 de minute!
Mai sunt 30 de minute până la partida finală!
I-a luat-o ceasul înainte cu 4 minute bune.
30 de minute...
Cum îi aşezăm, domnule?
- Dealerul stă acolo. Dă-mi cărţile! - Da, domnule.
Mai sunt 15 minute!
Mai sunt 15 minute până la partidă finală!
Poate că ar fi timpul să trecem la lucruri serioase...
Asta rămâne la mine, dacă nu vă supăraţi.
Doamnă, avem reguli stricte privind posesia de arme la bordul navei.
E arma mea.
- E arma dvs? - Da, e a mea.
Ştiţi să înotaţi?
- Nu... Dar ea ştie şi e arma ei. - Şi asta a cui e?
- E tot a ei? - Da. Eu doar i-o ţin.
- E soţul dvs? - Poftim?!
- Ne lăsaţi într-o barcă? - O barcă?
D-nă Bransford, arătaţi încântător pentru ora cinci dimineaţa.
Aveţi o lumină specială pe chip. Încă cinci minute, d-le Maverick!
Dealer...
Poţi începe să împarţi jetoanele d-lui Maverick. Se pare că nu mai vine.
Da, domnule.
Aşteptaţi!
Jocul poate să înceapă.
Deschiderea, vă rog. 50 de dolari.
Nu-i lăsa să te intimideze, Annabelle. Am pariat pe tine.
O mie ai tăi şi încă două mii de la mine.
Pun cei 2.000 pe care i-ai cerut şi...
- Pot să pariez tot ce am? - Da, doamnă.
Plusez cu 12.000 de dolari.
Prea mult pentru mine.
Şi eu renunţ.
La naiba... Am chef să fac prostii. Merg!
Am doar o pereche de şesari.
Dacă ai ceva mai mare în mână, mi-ai făcut felul.
O perspectivă nu tocmai plăcută.
Am ieşit din joc.
Am ieşit...
Tu m-ai scos din joc.
- Da, aşa este. - N-am făcut nimic care să mă dea de gol.
Nu m-am jucat cu părul, nu mi-am lovit dinţii...
Ţi-ai ţinut răsuflarea.
Nu e adevărat.
- Mi-am ţinut răsuflarea? - Da.
Mi-am ţinut-o?
Ai văzut?
Îmi pare rău.
De obicei...
când te incită ceva, respiri mai profund.
De unde ştii tu... Fie.
O să-mi închipui că am jucat pe banii altcuiva.
- N-ar trebui să-ţi fie foarte greu. - Domnilor...
Chiar ţi-ai ţinut respiraţia, d-nă Bransford.
Deschiderea, vă rog.
Domnule...
Dvs deschideţi, d-le comandor.
Deschid cu 5.000 de dolari.
5.000 de dolari?!
Plătesc cei 5.000 de dolari...
şi plusez cu 5.000.
Aveţi de mizat 10.000 de dolari, domnule Maverick.
Sec.
Şi 5.000 pentru mine.
Cărţi, domnilor?
Două cărţi, vă rog.
Domnule?
Două.
Domnule Maverick?
Iau o carte, dar nu de la tine. Lasă pachetul jos!
Cum?
Vreau să se aducă un pachet nou şi să se amestece din nou cărţile.
Îmi pare rău, d-le Maverick, aşa ceva nu e permis.
Puteţi cere doar un alt dealer. Atât.
În cazul ăsta, vreau să serveşti tu cărţile.
- Eu? - Dă-mi una de deasupra.
Îmi place chestia asta.
Arată că ai încredere.
Comandorul are careu, Angel are chintă roială mică.
Habar n-am ce cărţi are Maverick.
E rândul dvs, d-le comandor.
Se pare că sunt într-o pasă proastă. Mizez pe tot ce mi-a mai rămas.
Comandorul mizează 25.000 de dolari.
Plătesc cei 25.000 ai dvs.
Avem cam aceeaşi sumă.
Plusez cu tot ce mi-a rămas.
Câştigătorul ia o jumătate de milion de dolari.
Cu asta am acoperit miza comandorului.
Nu te uiţi la carte?
Nu e nevoie.
Ce fel de truc e ăsta, Maverick?
Uită-te la carte!
În locul tău, eu m-aş uita la carte, fiule.
Asta e suma cerută de dvs, d-le comandor.
Ce joci aici? Uită-te la nenorocita aia de carte!
Au plătit, d-le comandor. Arătaţi cărţile.
Am două perechi mici.
Optari...
şi optari.
Mulţumesc.
Nu te uiţi la carte?
Atunci...
De unde ştii dacă ai ceva mai mare decât chinta mea?
Decar de pică...
Valet de pică...
Damă de pică...
Popă de pică...
O posibilă chintă roială.
Linişte! Linişte!
I-ai luat! Ai câştigat!
Trişor mizerabil!
Te simţi bine?
Nu pot să cred că am tras cartea asta.
Ţi-am povestit despre aventurile mele în deşert? Şerpii care...
Te bâlbâi.
Coop, ordinea asigurată de tine nu face doi bani!
Toată lumea are arme!
Iar acum, doamnelor şi domnilor,
îi vom înmâna o jumătate de milion de dolari câştigătorului nostru:
Domnul Maverick!
D-le Maverick, vă felicit pentru o partidă bine jucată.
Mulţumesc, Coop.
M-ar bucura sincer să vă prelungesc bucuria,
dar văd toţi banii ăştia şi...
şi nu mă pot abţine să nu-i iau!
Poftim?
Sunt sigur că o să regret, dar o să-i iau, orice ar fi.
Acum, coboară!
- Glumeşte. Gata cu gluma, Coop! - Nu e momentul să fii curajos, Bert.
Coboară scările! Acum!
Şi dvs, d-le comandor.
- Vă duc eu geanta. - Ia-ţi mâinile de pe ea!
Scoate-i pe toţi din încăpere. Hai, mişcă-te! Coboară odată!
Nenorocitule! Am muncit din greu pentru banii ăia.
Fii sigur că o să vin după ei!
- O să mă uit după tine. - Să te uiţi bine!
- Sunt banii mei. - Au fost banii tăi.
E în regulă, faceţi cum v-a spus!
Nu vreau să văd nicio faţă îndreptată spre mine.
- Căpitane! - Da, domnule.
- Adu-mi arma! - Da, domnule.
Se îndreaptă spre barca de salvare.
- Opriţi-l! - Da, domnule.
La o parte! Îl ucid pe nenorocitul ăla!
Dă-i drumul!
- Uite-l! - Lasă-l să plece.
- Să-l las?! - Omul ăla mi-a salvat viaţa.
Pot oricând să câştig alţi bani.
Am descoperit pentru ce am venit aici.
Să-ţi amintesc că nenorocitul ăla are în sac o jumătate de milion de dolari?
Sunt profund îndurerat, dar e jumătatea mea de milion.
- Sunt bani. Nimic mai mult, nu? - Aşa e!
- Nimic mai mult?! - Merită să ucizi pentru ei?
Nu!
N-o să-l acuz de nimic.
Fir-aş al naibii...
Fir-aş al naibii!
Să toastăm pentru campionul nostru!
- La revedere, d-le comandor! - La revedere!
Voiam să-ţi dau asta. Ţi-am luat-o când eram în diligenţă.
E a ta.
Eu voiam să-ţi înapoiez butonii ăştia
pe care i-am luat înainte să pleci cu indienii.
Da, i-am căutat...
O să-ţi fie dor de mine?
Dar ţie?
Chiar o să-ţi fie dor de mine...
- De unde ştii? - Ţi-ai ţinut răsuflarea.
Nu-i adevărat!
Sau poate că da...
Trebuie să plec ca să prind trăsura.
Ne vedem în Abilene.
N-ai spus New Orleans?
Sau aşa...
Unde naiba ai fost?
A trebuit să-mi iau rămas-bun. N-am vrut să se creadă că am fugit.
Am luat-o pe un drum ocolit,
ca să mă asigur că nu mă urmăreşte nimeni.
Am crezut că avem o învoială.
Dacă câştigi tu, eu nu fac nimic. Câştigă altcineva, fac ce am făcut.
De ce mi-ai spus că şi Angel ştie de aranjament?
Dacă ar fi câştigat Angel, i-am fi împărţit în acelaşi mod.
Motivul pentru care l-am implicat şi pe el în joc...
Lui i-am telegrafiat ca să-l împiedice pe Maverick să ajungă la campionat.
Nu s-a achitat de misiune.
Acum e mort, bietul amărât.
Nu-mi plac secretele.
Probabil că n-o să-ţi placă nici ce o să-ţi spun acum.
Nu ştiu de ce, din cauza firii mele lacome, probabil,
dar m-am hotărât...
să nu împart banii cu tine.
Blochează-i trăgaciul!
Staţi jos, domnilor.
Hai să ne facem comozi...
şi să jucăm una mică!
Lăsaţi mâinile jos. Arătaţi ridicol.
M-ai păcălit, recunosc.
Nu mulţi reuşesc asta.
Dar mi-ai salvat viaţa, aşa că n-ar fi frumos din partea mea să te ucid.
În afară de asta...
oricum ştie toată lumea acum ce hram porţi.
Toate realizările tale de o viaţă, tot binele pe care l-ai făcut
au fost şterse cu buretele.
A meritat?
Nu mai ai cu ce să te mândreşti.
Ce ai spus tu e adevărat.
Am renunţat la tot ce aveam mai scump pentru bani.
Nu mă poţi lăsa în viaţă.
Nu contează unde te duci.
Într-o bună zi tot o să te calmezi...
Şi ghici cine te va pândi atunci din umbră?
Nu te mai poţi furişa neobservat nici lângă un cadavru, Coop.
Nu mai poţi.
Eşti o umbră decrepită a bărbatului de odinioară.
Ce ai de gând să faci?
Cel mai corect lucru ar fi...
să vă las să vă omorâţi între voi.
Vă las pe voi să hotărâţi care pe care.
- Dă-l încoace! - Dă-mi-l mie!
Şi cu asta, basta, cum se spune.
La naiba!
Foarte amuzant, Maverick!
Trădător mizerabil...
N-am comis nicio crimă cu sânge rece în viaţa mea.
N-o să fac asta nici acum...
Nu înainte de a-l găsi pe Maverick.
Umbră decrepită?! Nu mă pot furişa nici lângă un cadavru?!
Ai 500.000 de dolari în sacul ăla, iar arma e la trei metri.
Nu e deloc inteligent.
Se pare că nu...
Cred că e clar cine a câştigat răfuiala. L-ai împuşcat pe comandor pe la spate?
Nu. Era o idee bună, dar n-am făcut-o.
Mi-a făcut plăcere să-l bag la răcoare.
Nu e loc pentru trişori la poker.
N-o să mai poată juca vreodată pe malul acesta al râului Mississippi.
Tatăl meu obişnuia să spună:
"Cea mai profundă experienţă religioasă
e să tragi pe sfoară un trişor."
- N-am spus niciodată asta. - Ba da...
Toată viaţa mi-ai pus în gura vorbe inventate.
- Vrei să ne certăm pentru detalii? - M-am săturat!
Tu spui mereu numai tâmpenii. Am simţit nevoia să le îmbunătăţesc.
Tâmpenii?!
Încetează, tată!
Trabucurile astea costă un dolar bucata. M-ai învăţat să fac economii.
Dă-mi şi mie unul.
- Astea sunt cele mai bune. - Serios?
Ai un chibrit?
Bret... Coop... Totul e în regulă?
Aveţi destule trabucuri, brandy, apă fierbinte, prosoape?
- Dacă mai aveţi nevoie de ceva... - Mulţumim, d-nă D.
Sper să-ţi vină bine cămaşa.
E de la cel mai bun croitor din San Francisco.
Nu e o dulce?
Cămaşa e splendidă, dar ne jefuieşte.
Ce avem noi aici! O grămadă de bani. Iar arma e la doi metri depărtare.
La trei metri.
Ce familie remarcabilă!
Cum şi-a dat seama?
De unde ştii?
Nu eşti singurul care poate citi indiciile.
Aveţi aceeaşi înălţime şi aceeaşi constituţie.
Sărutaţi la fel...
scoateţi pistolul din teacă la fel
şi faceţi aceleaşi greşeli când cântaţi "Sfânta Îndurare".
Ba nu!
Ia te uită!
Splendide asemănări...
S-ar zice că doamna ar trebui să vă mai aducă nişte apă fierbinte...
Pa!
Bret, fiule, ştii cu ce am rămas, până la urmă?
Cu o cămaşă de mătase de o jumătate de milion de dolari.
Nu. Ne-am ales cu o cămaşă de mătase de un sfert de milion de dolari.
Fiindcă tatăl meu obişnuia să spună: "Nu pune căruţa..." Nu.
"Toamna se numără..." Nu. "Nu ţine toate ouăle într-un singur coş."
Asta am spus-o, recunosc.
- Am o cizmă pentru tine. - O cizmă?
Poftim!
Iar cealaltă e de două ori mai grea.
Bret, băiatul meu...
La ce altceva sunt buni copiii? Apropo, vreau cizma înapoi.
- Te rog... - Mulţumesc.
Frumoase cizme!
Nu ştiu de ce am lăsat cealaltă jumătate în geantă.
Eu ştiu.
Şi eu ştiu.
O să fie distracţia de pe lume să-i luăm înapoi.
- Bret... - Da, domnule.
Trebuie să ştiu ceva, fiule.
Cum ai obţinut asul ăla de pică?
N-o să mă crezi.
Sunt tatăl tău. O să te cred.
Magie.
Magie?
Prin magie.
Te cred.
Mulţumesc.
Sincronizare: Agentuoo7 www.subtitrari-noi.ro
Subtitrare descarcata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania