Anna. Elsa. - Det er leggetid snart.
Prinsessen er fanget av snømannens onde magi.
Lag en prins, Elsa. En fin. Å nei! Nå er også prinsen blitt tatt til fange.
Hvem bryr seg om farer når kjærligheten eksisterer?
Anna. Du kan ikke redde skogen med kyss.
De tapte feene skriker.
Hva sier en sjiraff? Uansett hva. De vekker dronningen, -
- som bryter fortryllelsen og redder alle.
Og alle gifter seg.
Hva leker du? - Den fortryllede skogen.
Det ser ikke ut som noen fortryllet skog jeg har sett.
Har du sett en fortryllet skog? - Vent, hva?
Det har jeg. Gang.
Og du har aldri fortalt oss det? - Jeg kan fortelle deg om...
Ok. Nå. - Fortell meg om det nå.
Er du sikker på dette? - Det er på tide at de vet det.
Bør vi ikke bygge en stor snømann senere? -... hvis de kan roe seg og lytte.
Langt borte, så langt nord du kan komme, -
- det var en veldig gammel, veldig fortryllet skog.
Men dens magi besto ikke av nissete magiske former og tapte feer.
Det ble beskyttet av de mektigste ånder.
Luften, brannen, -
- vannet og jorden.
Men det var også hjemmet til den mystiske tundraen.
Hadde de magiske evner akkurat som meg?
Nei, Elsa. Det gjorde de ikke.
De likte skogsgavene.
De var helt forskjellige fra oss, men de tilbød oss ​​vennskapet sitt.
For å hedre dem bygde bestefaren din, King Runeard, en mektig demning -
- for å styrke farvannene deres. Det var en fredsgave.
Det er en flott fredsgave.
Og jeg fikk æren av å ta med for å feire det.
Ranger ryggen, Agnar.
Jeg var ikke forberedt i det hele tatt på den dagen.
Vi senket paradene.
Vi ble fascinert.
Det føltes så... magisk.
Men noe gikk galt.
De angrep oss.
Omtrent bak meg.
Det var et brutalt slag. Bestefaren din...
Far!
... tapt.
Striden vred ånden.
Vær forsiktig!
De vendte sin makt på oss alle.
Så hørte jeg en stemme...
... og noen reddet meg.
Jeg har blitt fortalt at åndene da forsvant.
Og en tykk tåke dekket skogen.
Alle ble stengt ute derfra.
Den kvelden kom jeg tilbake til Arendal som kongen av landet.
Wow, pappa, det var episk. Den som reddet deg, jeg elsker.
Gjett at jeg visste hvem det var. - Hva ble av åndene?
Hva er i skogen? - Jeg vet ikke.
Tåken er fremdeles over skogen.
Ingen kan komme seg inn der og ingen har siden kommet seg ut derfra.
Så vi er trygge. - Ja.
Men skogen våkner godt igjen. Vi må være forberedt på enhver fare.
Og nå sier vi god natt til faren din.
Men jeg har fortsatt mange spørsmål. - Lagre dem en natt til.
Du vet, vel, jeg er ikke så tålmodig.
Hvorfor angrep Tundra-folket oss virkelig? Hvem angriper alle som gir dem gaver?
Tror du skogen vil våkne igjen?
Bare Ahtohallan vet det. - Ok-hvem-hva?
Da jeg var liten sang moren min en sang om en spesiell elv som heter Ahtohallan.
Den hadde svaret på alle spørsmål fra fortiden. Omtrent alt det vi er en del av.
Wow. - Vil du synge det for oss?
Ok. Kom og kos deg.
Veldig nær.
ut på havet
stort og salt
renner elva
den som husker alt
sove og drømme om hva som var
for elven alle svar
der i vannet
skjult for deg
lev din sannhet
og veien til din skjebne
bare dykke ned i sangen hennes
men uten å drukne i lyden
for snart skal sjelen synge med
på en magisk lyd av hjerteblod
men vil du se elven ved
du vil snart trenge alt motet ditt
FROST II
ute ved sjøen
stort og salt
står en mor der
vet og husker alt
Husk dagen da du gjør deg klar
når du er tapt
så får du svar
Din majestet. De er klare nå.
Moment. Jeg er på vei.
Kan du høre det? - Hvilken?
Glem det.
Liker du den nye permafrosten din, Olaf? - Livet mitt er som en drøm, Anna.
Gjett at det kunne vare evig.
Men endringen håner oss med din skjønnhet.
Hva? - Tilgi meg. Modenheten gjør meg poetisk.
Tross alt er du eldre og derfor allvitende. Bekymrer det deg noen gang -
- at ingenting varer evig?
Nah. - Virkelig?
Jeg gleder meg, jeg er like gammel som deg,
- så jeg trenger ikke å bekymre meg for viktige ting.
Det er ikke det jeg mener. Jeg er ikke bekymret fordi...
Fordi jeg har deg og Elsa og Kristoffer og Sven,
- og porten er vidåpen, og jeg er ikke alene lenger.
blir det kaldt får vi rødere kinn
bli litt eldre og gå "
nordavinden blåser skyene bort i et stort sus
Georg Pumpkin står og forvitrer
og bladet mitt har blitt "smart og bitter"
alt endres, men her er en god svindel:
for livet går sin gang
nå meg hånden vi følger
det er visse ting
som man alltid kan stole på
som en mur av stein under bena
er du der kan du tro
livet går sin gang
og hei, vi blir fulgt av oss to
se hvor bladene faller
Sven jeg hører at fremtiden ringer
det jeg hører deg si kneler i kveld
ja, men jeg er dum for lysene og tingene der
Jeg famler når jeg berører den ringen her
Jeg kan gjøre det med romantikk en-to-tre
ja livet går sin gang
men kjærligheten min vedvarer
hun skulle ha sin ring
Sven det er vår lille hemmelighet
kan jeg si rett ut vil du være min brud?
Jeg tenker nok på noe
ikke? hun skulle ha sin ring
Selv nå får jeg det over med
det blåser opp nå det det kaller etter det jeg må
er det noe galt? og er jeg klar for skjebnesvangre valg?
de gode dagene de er verdt så mye
tiden står aldri stille
da må jeg leve livet nå og her
det er kaldt vi får rødere kinn
blir litt eldre hver dag som forsvinner
vi høster det vi sådde på en vakker og overskyet dag
vi lever godt med naturen som mor
skynd deg å dele varene sine
så nå fester vi i Arendal og hever flagget vårt
vi hever flagget vårt
vi hever flagget vårt, vi hever flagget vårt
livet går sin vei skjebnen kan være ertende
alt går i ring ingen vet hva som skjer om morgenen
det er vanskelig å forutsi, men vi håper
en fremtid med fred og ro
livet går sin gang
og vi blir fulgt av oss to
følg oss to - følg oss to
vi blir fulgt av oss to
Ok. En løve? - En grå bjørn?
Et monster? - En brun bjørn?
Et sint ansikt. - En svart bjørn?
Hans?
Et dyster monster? - Livets svikt.
Han ville ikke engang kysse deg.
Villain!
Vi gjettet alle litt på det. - Din tur, Olaf.
Ok. Det er mye lettere nå som jeg kan lese.
Lynrunde, guttene mot jentene. - Ok, jeg er klar.
Kjør.
Enhjørn. Iskremkuler.
Castle. Øivind. Tekanne. Mus.
Elsa.
Det er juks at Olaf må omorganisere seg selv.
Uansett hva. Dette kommer til å bli enkelt. To søstre, tenkte en.
Takk. - Ok. Så kjører vi.
Det kan du, Elsa.
Bare når du er klar. Bare vis det med kroppen.
Ingenting? Air? Et tre? Mennesker?
Trolk? Nei, den eksisterer ikke. Bucket Boy? Tenner?
Vask opp. - Isbjørn!
Unnskyld. - Gi meg noe.
Skremt? Distrahert?
Bekymret? Angst? Opprørt?
Du ser da forstyrret ut.
Vi vant. - En gang til?
Vet du hva? Jeg går opp og legger meg. - Har du det bra?
Jeg er bare sliten.
God natt. - Ja, jeg er sliten også.
Og Sven har lovet å lese meg en leggetid. Ikke også, Sven?
Gjorde jeg det? - Du er så flink til å komme med stemmer.
Som når du later som om du er Kristoffer:
"Jeg trenger å snakke med noen steiner om barndommen min."
Du kan begynne uten meg.
Virket Elsa litt rart? - Hun virket som Elsa.
Det siste ordet gjorde henne forvirrende. Hva var det?
Det gjorde jeg ikke. Jeg vet ikke, men...
"Ice cream"? Ærlig talt.
Hun kunne ikke mime is? Jeg burde se nærmere på henne.
Takk, kjære. Jeg elsker deg.
Jeg elsker deg også.
Det er greit.
Kom inn.
Ja. Det er noe i veien. - Med deg?
Nei, med deg. Du har tatt på deg et sjal.
Du gjør dette når det er noe i veien.
Har vi skadet deg? Så jeg beklager.
De færreste er flinke til å omgås. Det er bare det.
Nei, det er det ikke. - Hva er det da?
Det er denne...
Jeg vil bare ikke ødelegge alt.
Ødelegge alt? Du gjør det så bra.
Når begynner du å se deg selv slik jeg ser deg?
Hva skal jeg gjøre uten deg? - Jeg vil alltid være sammen med deg.
Jeg vet hva du trenger. - Hva?
Som mamma sa: "Kom og få plass. Veldig nær."
ut på havet
stort og salt
renner elva
den som husker alt - Jeg vet hva du har til.
sove og drømme om hva som var
for elven alle svar
du vil bli hørt
Jeg sier nei
noen elsker pappa
men ikke meg
Det er tusen grunner til å bli her på sporet
ikke hør "hviskene dine stenges for lokking
din fjerne stemme
er bar 'et ekko ikke mer'
fanget hvis jeg hørte på "det skjer ikke"
så er stedet mitt her
her er mine kjære har skjebnen satt sammen
så mystisk sirene nei din forkjølelse blir ikke hørt
Jeg har stort sett ikke sett noe eventyr for meg
og det er for risikabelt hvis jeg følger deg
ut i ukjent land
si hva du vil
Jeg går stille da går ting galt
du vil bare skape kaos
så jeg mislykkes totalt
eller du kan være en
det føles som meg
hvis hjerte sier
du er ikke på rett vei
for hver dag blir det litt vanskeligere med kreftene jeg nå får
og stemmen inni meg forsvinner
ut i ukjent land
er du virkelig den som ser meg?
Går du videre hvis jeg passer på deg?
hvor skal du nå må du lede
men tør jeg følge deg
ute i ukjent land?
Luft, ild, vann, jord.
Vannet!
Luften raser, ingen brann, ingen vann.
Den neste blir jorden. Vi må ut herfra.
Det skulle gå. Søk tilflukt i steinene.
Å nei, jeg blåser bort! - Jeg har deg!
Ja. Alle slapp unna og er trygge. Ta tak i en av dem her. Har du det bra, Olaf?
Ja da. Dette er hva vi kaller "kontroller hva du kan kontrollere når alt er ute av kontroll".
Ok, jeg får det ikke til. Du hørte en stemme, og du sa ingenting til meg?
Jeg ville ikke bekymre meg. - Vi lovet å ikke stenge hverandre ute.
Nå er det bare å si hva som skjer.
Jeg har vekket åndene i den fortryllede skogen.
Ok, der hadde jeg ikke forventet å høre.
Vent. Den fortryllede skogen?
Den ene faren advarte oss om? - Ja.
Hvorfor gjorde du det? - På grunn av stemmen.
Jeg vet at det høres sinnsykt ut -
- men han som kaller meg er godhjertet.
Hvordan kan du si det? Se på vårt rike.
Jeg vet det godt, men magiske krefter kan føle det.
Jeg kan føle det. - Ok.
Å nei, hva nå? - Trollene.
Kristoffer, vi savnet deg.
Pabbie. - Det blir aldri kjedelig, ikke sant?
Jeg håper du er forberedt på det du har satt i gang.
Sinte magiske ånder er ikke for de skremte.
Hvorfor er de fortsatt sinte? Hva har dette med Arendal å gjøre?
La meg se hva jeg kan.
Fortiden er ikke slik den ser ut.
En klokke bør utbedres.
Arendal er i fare.
Sannheten må komme for en dag. Uten sannheten...
... Jeg ser ingen fremtid.
Ingen fremtid?
Når du ikke kan se fremtiden, må du bare ta ett skritt av gangen.
Neste trinn er at jeg må til den fortryllede skogen -
- og finn den stemmen. Kristoffer, får jeg låne vognen og Sven?
Jeg beklager det. - Ikke gå alene.
Anna, nei. Jeg har kreftene mine. Det har du ikke.
Jeg klatret på Nordfjellet, passerte et frossent hjerte og reddet deg fra eksen min.
Helt uten krefter. Så jeg tar med.
Jeg også. Jeg kjører. - Jeg tar med snacks.
Jeg passer på folket ditt. - Forsikre deg om at de holder seg borte fra Arendal.
Selvfølgelig. - La oss si det.
Anna, jeg er bekymret for henne.
Vi har alltid fryktet at Elsas krefter ville være for mye for verden.
Nå må vi be om at de er nok.
Jeg vil ikke la noe skje med henne.
Hvem har generell kunnskap? Det er meg. Ok.
Visste du at vann har minne? Det er omstridt av mange, men det er sant.
At menn blir slått av lynet seks ganger oftere?
Den gorillaene stønner når de er lykkelige?
At vi blunker fire millioner ganger om dagen?
At wombatteren plasserer firkantede sølepytter?
Visste du at stille søvn på lange reiser forhindrer galskap?
Det passer ikke. - Ja.
Det er sant. - Du var enig.
Men jeg skal slå det opp senere.
De sover begge. Hva vil du gjøre?
Sven, hold oss ​​stødige.
Anna? Anna? Husker du vår første tur?
Jeg sa det var sprøtt å gifte seg med noen du nettopp møtte.
Vent, hva? Crazy? Du sa ikke noe om det. Tror du jeg er gal?
Jeg trodde det. Du var...
... ikke gal. Tydeligvis. Bare litt naiv.
Ikke naiv. Bare nytt å elske. Akkurat som jeg var.
Når du er ny, gjør du det galt. - Så du sier at jeg tar feil av deg?
Hva? Nei. Nei. Jeg sier ikke at du tar feil. Eller gal.
Kristoffer, stopp. - God ide.
Jeg kan høre stemmen. - Kan du det?
Olaf, våkna.
Hva...?
Lover meg at vi gjør dette sammen, ok? - Jeg lover det.
Det er greit.
Visste du at en fortryllet skog er et transformativt sted?
Jeg aner ikke hva det betyr -
- men jeg gleder meg til å se hva som skjer med oss.
Ikke dytt. Det går for sterkt.
Hva var det?
Nei, nei, nei.
Nå er vi stengt inne. Det burde vi sannsynligvis ha forutsett.
Det er en vakker skog.
Dammen. Den står fremdeles her.
Det var i Pabbies øyne. Men hvorfor?
Vet ikke det, men takk Gud det er intakt. - Hva mener du?
Hvis demningen bryter sammen, vil den sende en ødeleggende bølge gjennom fjorden.
Ødeleggende? Men Arendal ligger i denne fjorden.
Ingenting skjer med Arendal, Anna. Det skulle gå. Kom hit.
Under andre omstendigheter ville dette være et ganske romantisk sted.
Ikke? - Andre omstendigheter?
Mener du noen andre? - Hva? Nei nei. Jeg mener...
Hvis vi ikke overlever... - Tror du ikke at vi overlever?
Nei. Nei, jeg mener, vi burde nok overleve.
Så teknisk sett ser det litt sammensatt ut. Hvis vi dør...
Tror du vi dør? - Nei, nei, nei.
Hvor er Elsa? Jeg lovte å bli hos henne.
Elsa! -... en gang i fremtiden dør vi.
Ikke snakk med meg.
Elsa! Der er du.
Har du det bra? - Jeg har det bra.
Hvor er Olaf?
Anna? Elsa?
Sven?
Samantha?
Jeg kjenner ikke engang en som heter Samantha.
Det er normalt.
Hva var det?
Samantha?
alt dette forstår jeg når jeg blir eldre
da vil ingenting være mer mystisk '
når jeg er gammel og litt grå vil jeg huske og forstå
det er en god forklaring på alt det
Jeg får nok svar når jeg blir eldre
på hva du skal gjøre i en mørk fortryllet skog
den gangen ville jeg si nå hva var jeg så redd for?
den "ikke verst det" trygge baren for moro skyld
Unnskyld.
tiden går og man lærer
om alt fra ludder til føflekker
i løpet av modenheten er jeg ikke veldig redd
for noen som ser og ser sykt skumle ut
Jeg får en forklaring når jeg først blir eldre
ta det rolig og ikke få panikk
åh, hvordan er jeg fornøyd
å bli mitt modne selv
når man er eldre
så forstår du logikken i alle ting
Dette er helt fint.
Olaf!
Hei venner. Dette er vindens ånd.
Her kommer jeg! - Jeg skal kaste opp snart.
Jeg ønsket å beholde håret, men finner ikke armene mine.
Hey! Stopp!
Elsa!
Bli kvitt henne!
Anna, pass deg! - Det er søsteren min!
Prins Agnar!
For Arendal.
Vær forsiktig!
Far!
Er du uskadd? - Ja.
Hva er det?
Det ser ut som frosne øyeblikk.
Hva sier du vanligvis, Olaf? - Det, jeg...
Min teori om teknologi som både vår frelse og undergang?
Nei, ikke det. Det med... - Det med agurkene?
Nei. Det med vannet. - Ja. Vann har minne.
Vannet som vi består av har vært i minst fire mennesker og / eller dyr før oss.
Og den husker alt.
Vinden er tilbake.
Smack Kert. Jeg tror jeg vil kalle deg Brise.
Unna.
Hei. - Du er rar.
Er du i bedre humør nå?
Far. Det er pappa.
Jenta. - Hun redder ham
Hun er fra Tundra-folket.
Hva er det? - Olaf, bak meg.
Hva vil du med det? - Jeg aner ikke.
Senk våpenet ditt.
Senk din. - Soldater fra Arendal?
Truer du folket mitt, løytnant? - Invaderer du dansegulvet mitt, Yelena?
Hvorfor ser soldaten så kjent ut? - løytnant!
Ta sverdet!
Det var magi. Så du det? - Selvfølgelig så jeg det.
Det var en kald velkomst. - Har de blitt fanget her hele denne tiden?
Ja. - Hva gjør vi nå?
Jeg ordner det. Hei, jeg heter Olaf.
Unnskyld. Klær blonder som det.
Du lurer sikkert på hvem vi er og hvorfor vi er her.
Det begynte med to søstre. Den ene ble født med magiske krefter.
Den andre helt uten krefter. De elsket snømenn kjært.
Anna, nei! Det er for høyt! Boom! Mor! Far! Hjelp!
Slam! Dører slår inn overalt. Søstre skreller fra hverandre.
I det minste har de foreldrene sine. Foreldrene deres er døde.
"Jeg vil gifte meg med noen jeg nettopp har møtt."
Elsa er i ferd med å sprekke. Snø! Snø!
Magien flyter gjennom snøflakene mine.
Jeg er i live. Et ispalass for en. Forsvinne, Anna.
Hjertet mitt. - Min godhet.
Bare en kjærlighetshandling kan redde deg. Her er et virkelig kjærlig kyss.
Du er ikke verdt det. Vet du hva? Jeg er skurken.
Hva? - Og Anna fryser i hjel for alltid.
Åh, Anna.
Men så tørker hun opp! Og så vekket Elsa humøret.
Vi måtte forlate Arendal og finne sannheten om fortiden.
Vi aner ikke hvordan, men Elsa hører stemmer, så det er alltid noe.
Noen spørsmål?
Det tror jeg de er.
Er du virkelig dronning av Arendal. - Ja.
Hvorfor gir naturen en fra Arendal magiske krefter?
For å avhjelpe folks handlinger? - Folkene mine er uskyldige.
Vi ville aldri ha angrepet først. - Må sannheten komme for en dag.
Hei. Unnskyld. Hva skjer?
Løytnant Mattias. Bibliotek. Andre portrett til venstre.
Du var farens livvakt.
Agnar. Hva skjedde med foreldrene dine?
Foreldrene våre krasjet i Sørsjøen for seks år siden.
Jeg kan se ham. Jeg kan se ham i ansiktene dine.
Vet du det? - Soldater.
Vi har blitt eldre, men vi er fortsatt sterke.
Og stolt over å tjene Arendal.
Vent. Noen har ringt meg.
Hvis jeg kan finne ham,
- så finner vi svarene som kan hjelpe oss med å frigjøre skogen.
Stol på meg. Jeg vil bare hjelpe. - Vi stoler bare på naturen.
Når naturen snakker...
... så lytter vi.
Dette gir mening når jeg blir eldre.
En hånd med ild!
Kom deg bort, alle sammen. - Ned til elven!
Nei! Reinen! Stien ender blindt! - Kom igjen, Sven! Vi får dem!
Elsa, flykte!
Nei, nei, nei.
Elsa!
Kom igjen, kompis. Her går vi.
Anna!
Få henne bort herfra! - Nei! Elsa!
De ser alle på oss, ikke sant?
Har du noen tips?
Ikke i det hele tatt?
Bør jeg vite hva det betyr?
Du kan også høre det.
Noen ringer oss. Hvem er det? Hva skal vi gjøre?
Ok. Fortsett nordover.
Elsa! Takk Gud! Har du det bra? - Hva gjorde du selv?
Du kan være død. Ikke følg meg i ilden.
Hvis du ikke vil ha det, ikke løp i brann.
Du er uforsiktig, Elsa.
Unnskyld. Har du det bra? - Jeg følte meg bedre da.
Jeg vet hva du trenger.
Hvor er du fra?
Det er et tundrasjal. - Hva?
Den kommer fra en av de eldste slektene våre. - Det tilhørte moren vår.
Elsa. - Jeg kan se det nå.
Det er mamma.
Mamma reddet pappas liv den dagen.
Moren vår var fra Tundra-folket.
Vi kalles Tundra-folket. Vi er solens mennesker.
Jeg lover deg at jeg vil frigjøre skogen og redde Arendal.
Det er et løfte, Elsa.
Frigjøre skogen? Wow.
Unnskyld. Noen av oss ble født her.
Vi har aldri sett en blå himmel. - Jeg forstår det godt.
Jeg heter Reinar. - Kristoffer.
Jeg hørte stemmen igjen. Vi skal nordover.
Men der vandrer krigere rundt hver natt.
Du kan dra i morgen.
Jeg heter Solfrid. - Solfrid, vi vil gjøre alt som står i vår makt.
Jeg bare spør. Hvordan takler du -
- de stadig mer komplekse tankemønstrene du får når du blir eldre?
Strålende! Det er forfriskende å snakke med datidens ungdom. Fremtiden ser lys ut.
Ikke tygge på det. Du vet ikke hva jeg har gått inn på.
Jeg kan ikke få henne oppmerksomhet. Eller si det rette.
Der er du heldig. Jeg vet ingenting om kvinner.
Men vi har den mest fantastiske måten å være fri på.
Vi kan være klare for daggry. - Virkelig?
Det beste er at det innebærer mye rein.
Jobber Halima fortsatt i Hudsons Forge hjemme?
Det gjør hun. - Nå? Er hun gift?
Wow. Hvorfor ble jeg ikke bedre? - Hva annet savner du?
Min far. Han gikk bort lenge før alt dette skjedde.
Han var en flott mann.
Han skapte et godt liv for oss i Arendal, men lærte meg ikke å ta det for gitt.
Han sa: “Vær forberedt.
Når du tror du har funnet veien, fører livet deg nedover en ny vei. "
Og hva gjør du?
Du gir deg ikke. Tar ting i små biter og...
Tar ett skritt av gangen. - Ja. Du er inne.
Jeg vil vise deg noe. Tillater du det?
Du kjenner luft, ild, vann og jord. - Ja.
Men det er en femte ånd som sies å være broen mellom oss og magien i naturen.
En femte ånd?
Noen tror de hørte kulden den dagen skogen falt.
Min far hørte det. Tror du det er den som ringer meg?
Kanskje. Dessverre er det bare Ahtohallan som vet det. - Ahtohallan.
bare dykke ned i sangen hennes
men uten å drukne i lyden
Hvorfor skal liggetid alltid inneholde en advarsel?
Det tenker jeg ofte på.
Ground Fighting. - Hva gjør de her nede?
Redd deg selv.
De kommer!
Derfor bør du ikke leke med ild.
Jeg kan ikke være sint på deg. Hvorfor er du så søt?
Si at du ikke burde følge dem.
Hva om jeg kan berolige dem som vinden og ilden?
Eller hva hvis de knuser deg før du får sjansen?
Husk at målet er å finne stemmen.
Finn sannheten og få oss hjem.
Hei, det var nær. - Ja.
Kampene følte meg. Kanskje de kommer igjen. Jeg vil ikke sette noen i fare.
Og du har rett, Anna. Vi trenger å finne den stemmen.
Nå drar vi. - Ok. Det gjør vi. Jeg bare...
Vent. Hvor er Kristoffer og Sven?
De viste ham Reinar og mye rein.
Gikk de? Gikk de uten å si noe?
Hvem vet hva menn tror?
Bør jeg føle meg så tullete?
Ja, selvfølgelig.
Er alle klare? - Klar.
La meg øve på det. Jeg elsker kjærlighet.
Vent. Snakker du for dem også? - Ja, det gjør jeg.
Du kan høre hva de tenker. - Ja, og da sier du det bare.
Og så sier du det bare.
Ok, nå kommer hun.
Prinsesse Anna av Arendal, min oksygenrike, uredde, rødhårede kjæreste.
Vil du gifte deg med meg?
Nei. Prinsessen reiste med dronningen. - Hva? Vent, hva?
Ikke følg dem. De er over hele fjellet.
Over alle fjell? - Så... ja.
Vi er på vei vestover til lavlandet. Ta gjerne med.
Jeg beklager at...
Nei, det er greit. - Ja. Jepp.
Ok, det er bedre å pakke. Kommer du?
Jeg skal møte deg der. - Ok. Du vet veien, ikke sant?
Ja. Ja. - Ja. Jeg er vant til skog.
Reinsdyr er bedre enn mennesker
Så skal det være så vanskelig?
til og med svare gåten 'for du føler deg nok
kom kjempe nå for det du elsker
Du er borte igjen
hva har dette å gjøre, selv om
nå jeg og Sven
la vi være alene?
du er av
og du gjør som du vil
men jeg vil sannsynligvis nå deg om noen dager
men vokser vi to hver vei?
glemte å høre på mens jeg lydløst sa nei?
Jeg har aldri prøvd det før
men nå er jeg fortapt
nord er sør opp er nede
uten deg
Jeg er den du skal passe på
men nå gikk jeg selv vill
og kanskje vil du heller finne din egen måte
ja jeg mistet meg
til nå
bare spørsmål har vært "hvordan"
men vi fant det samme svaret i våre to sjeler
hvor 'landet mitt?
hvem er jeg som mann?
Jeg vet bare at vi begge deler
det hele
du 'min nordpole deg' min sol
men nå er jeg fortapt
øst er vest dag er natt
jeg savner deg
uten deg gir ingen mening
så nå har jeg mistet meg
har du glemt alt om meg?
gi et tegn
Jeg er klar
Jeg er klar - jeg spør om alt
men du 'mitt svar - du' mitt svar
uten deg
Jeg gikk meg vill - gikk vill
Jeg har mistet meg
ja jeg mistet meg
Jeg har mistet meg
ja jeg mistet meg
Olaf, kanskje vi bare skulle få noen til å gjøre det.
Ja. Hun synger litt falsk.
Brisen er tilbake.
Hva?
Hvordan kan dette gjøres? - Hva er det?
Mor og fars skip. - Men dette er ikke Sørsjøen.
Nei, det er det ikke.
Hvorfor er skipet deres her?
Hvordan kan det være her?
Den må ha blitt vasket inn fra Dark Sea.
Hva gjorde de i Dark Sea?
Jeg vet ikke. - Hvordan kom skipet gjennom tåken?
Jeg trodde vi kunne.
Med mindre det ikke var noen ombord.
Her må det være noe. Vent. Vent. Se deg rundt.
Alle arendal-skip har et skap. En vanntett.
Hvor snill. Men hvorfor ikke bare gjøre hele skipet vanntett?
Her.
Hvilket språk er det på?
Jeg vet ikke. Men se. Det er mors håndskrift.
"Aldersslutt. Elven fant, men forsvant igjen."
"Magikilden. Elsas kilde?"
Det er et kort.
De reiste nordover og skulle krysse mørkehavet og nå...
Ahtohallan. Eksisterer den?
Okto-hva-hvem? - Ahtohallan.
Det er en magisk elv som sies å holde sannhet fra fortiden.
Noe som underbygger min teori om at vann har minne.
Vann har minne.
Elsa? - Jeg vil vite hva som skjedde med dem.
Ahtohallan er kilden til hennes krefter. - Fortsett for Elsas skyld.
Bølgene er for voldelige! - Iduna!
Elsa!
Hva gjør du? - Dette er min skyld.
De lette etter sannheten om meg.
Du er ikke ansvarlig for valgene deres, Elsa.
Nei. Bare deres død. - Stopp. Nei.
Yelena spurte hvorfor åndene ga Arendal en dronning av magiske krefter.
Fordi moren vår reddet faren vår.
Hun reddet fienden sin.
Du var belønningen for hennes gode gjerning.
Du er en gave. - For hva?
Hvis noen kan løse fortidens gåte,
- Hvis noen kan redde Arendal og frigjøre skogen, er det deg.
Jeg tror på deg, Elsa. Mer enn noen eller noe.
Solfrid sa at det var en femte ånd.
En bro mellom naturens magi og oss. - En femte ånd?
Det er den som ringte meg fra Ahtohallan.
Sannheten fra fortiden er der.
Så drar vi til Ahtohallan.
Ikke "vi". Me. - Hva?
Dark Sea er for farlig. - Nei. Nei! Vi gjør dette sammen.
Husker du sangen? "Med uten å drukne i lyden".
Hvem kommer til å stoppe deg?
Du trodde på meg. At jeg ble skapt for dette.
Og jeg vil ikke stoppe deg fra det.
Jeg vil ikke hindre deg i å være den du er.
Jeg vil ikke at du skal dø -
- i å prøve å være alt for alle andre.
Ikke gjør dette alene. Vil du ikke la meg hjelpe deg nok?
Jeg takler ikke å miste deg, Elsa.
Jeg klarer ikke å miste deg heller, Anna.
Kom igjen.
Vent, hva? Hva gjør du?
Elsa!
Nei! Nei! Olaf, hjelp meg med å stoppe.
Gi meg en hånd.
Hold fast!
Vent. Vent! Nei! Nei! Nei! Ærlig talt.
Anna, dette høres kanskje sinnsykt ut, men jeg kjenner et brusende sinne.
Jeg er sint også, Olaf! Hun lovet at vi skulle gjøre dette sammen.
Ja. Men jeg tror jeg kjenner et rasende sinne i meg selv.
Vent, er du sint? - Jeg tror det.
Elsa dyttet meg også bort, og hun sa ikke engang farvel.
Og du har rett til å være veldig, veldig sint på henne.
Du sa at visse ting aldri forandrer seg. Siden den gang har alt endret seg.
Ja, jeg vet det godt. Men se.
Jeg holder deg fremdeles i hånden din.
Det er et godt poeng, Anna.
Nå føler jeg meg bedre. Du er så flink til å lytte.
Ikke kjefte på meg. Det er frekt. - Nei! Nei!
Gigantene. De er gigantiske.
Hold fast, Olaf.
Prøv å ikke skrike.
Jeg fant det.
Takk. Hvor er vi?
I en avgrunn uten feriested.
Men med en skummel, kullsvart vei inn.
Kom igjen. Det blir morsomt.
Så lenge vi ikke blir fanget for alltid, og du sulter i hjel, og jeg gir opp.
Men Elsa må i det minste gjøre langt bedre enn oss.
Ok.
Nei!
Selvfølgelig.
Isbreer er elver av is.
Ahtohallan er frossen.
Jeg kan høre deg. Og jeg er på vei.
skjelver litt, men fryser ikke
selv om kulden er rå
her er noe jeg vet
som en drøm jeg har hatt, men ikke kan nå
Jeg kan føle deg
når jeg følger i ditt spor
er det tegnet på
at hjemmet mitt er her i nord?
Jeg har alltid vært forankret
med en isete hemmelighet
savner du som meg
noen andre å dele?
nå komme frem
for nå vil jeg se deg
møt meg her
det er en start
er du den jeg har ventet på hele livet?
nå komme frem
foreløpig er jeg klar
det 'nye å være' så sikker
ikke splittet og redd mer '
livet mitt har fått retning
Jeg tror jeg ble født for alt dette
Jeg kunne aldri følge regler
eller få det andre har
nå hører jeg litt på deg
og håper du har svar
nå komme frem
uroen min har avtatt
lang tidsreise slutter her
du er svaret jeg har ventet på
hele livet
så kom igjen
la meg se hvem du er
kom hit trygt
åpne døren
nå er det tid
svar når jeg spør
kom hit trygt
åpne døren
nå er det tid
svar når jeg spør
ut på havet
stort og salt
elven renner den som husker alt
Mor.
Husk dagen du gjør deg klar
Jeg fant svar!
nå komme frem
stå ved kreftene dine
vis dem hvem
du vil være nå
du er svaret du har ventet på
hele livet - hele livet
å, kom nå
Jeg heter Olaf. Jeg liker varme klemmer.
Jeg elsker deg, Olaf!
Kom igjen. Det kan du.
og med en bryter lyset ut
Som en kylling med et apes ansikt.
Jeg så bare ikke etter det. Men jeg har faktisk greit nok.
Prins Hans av Sørøyene.
Jeg elsker deg. - Jeg skal fortelle deg om fortiden min.
Jeg lytter.
Iduna! - Hva leser du, din majestet?
En ny dansk forfatter.
Beklager, King Runeard. Jeg får det ikke til.
Bestefar?
Vi tar hele Arendals vakt.
Men vi har ingen grunn til ikke å stole på dem.
Tundra-folket tror på magi. Vi kan aldri stole på dem.
Bestefar? - Magi reiser seg til hodet.
Det får dem til å tro at de kan trosse en kongs vilje.
Det er ikke slik magi er. Det er bare frykten din.
Frykt er det du ikke kan stole på.
Demningen vil svekke landene deres, så de må ty til meg.
dykke ned i sangen hennes
men uten å drukne i lyden
De kommer for å hylle oss, og da vet vi antall og styrke.
Som du har ønsket oss velkommen, vil vi ønske deg, våre naboer og venner velkommen.
King Runeard, demningen styrker ikke vannet vårt. Det skader skogen.
Det kutter nord... - Vi snakker ikke om det her.
Vi kan møtes i fjorden og drikke te. Da kan vi finne en løsning.
Nei!
Anna!
Hvilken lykkestunnel skal vi velge?
Demningen vil svekke landene deres, så de må ty til meg.
King Runeard, dammen skader skogen.
Elsa har funnet det. - Hva er det?
Sannheten om fortiden.
Det er bestefaren min,
- som angriper lederen av tundraen, -
- ikke bærer våpen.
Dammen var ikke en fredsgave. Det var for å lure dem.
Men det er i strid med alt Arendal står for.
Ja, det gjør det.
Jeg vet hvordan jeg skal frigjøre skogen.
Jeg vet hva vi må gjøre for å avhjelpe alt dette.
Hvorfor høres du så trist ut?
Vi må ødelegge demningen. - Men så er Arendal oversvømmet.
Derfor ble alle tvunget bort.
For å beskytte dem mot det som må gjøres.
Har du det bra? - Jeg kunne brukt litt oppmuntring.
En liten oppmuntring?
Skilpadder kan puste gjennom tallene.
Og så kan jeg se en vei ut.
Jeg visste at jeg kunne stole på deg.
Kom igjen, Olaf. Elsa er sannsynligvis på vei tilbake nå. Vi kan møte henne og...
Olaf?
Hva skjer? - Har du det bra?
Røyker jeg? Vent. Nei. Det er det ikke.
Jeg er jævla borte.
Magien i meg blekner. - Hva?
Jeg synes ikke Elsa har det bra.
Jeg tror...
... hun kan drukne.
Nei. Nei.
Anna? Jeg beklager.
Du må fullføre neste del på egen hånd.
Ok? - Vent. Kom hit.
Jeg skal passe på deg.
Fin.
Anna?
Jeg har kommet på noe som er permanent.
Hva er det? - Kjærlighet.
Varme klemmer?
Jeg liker varme klemmer.
Jeg elsker deg.
Olaf? Elsa?
Hva gjør jeg nå?
Jeg kjenner mørket
men i natt
er så kaldt her er så livløs tom og rå
alt lys er slått av
livet mitt er over
Jeg gir opp nå
for alt gråter i gråt
vi blir alltid fulgt
men denne gangen
Jeg kan ikke være der du gikk
denne sorgen gjør mitt hjerte tungt
og knuser meg
men den er der
stemmen i tankene mine
gikk seg vill
uten håp
men du må gå
bare ta et enkelt skritt
etter en slik natt blir det den dagen?
Jeg er så rystet og truffet akkurat nå
finner ikke måten jeg er her alene
hvor er min ledestjerne? hvor er du
uten min søster og venn
kan jeg reise meg igjen?
kom nå, ta ett skritt frem
en til
fungerer det?
det er bare en ting jeg kan gjøre
akkurat nå, ta ett skritt frem
Jeg kan ikke mer
Jeg er for trøtt og altfor lydhør
Bare tenk på neste pust
neste trinn
neste valg det eneste jeg kan ta '
i en natt mørk og lang
Jeg blir blind ved soloppgang
kan bare se ett skritt frem
når dagen går opp
og jeg ser
at livet mitt og verden aldri blir som før
Jeg finner trøst
i den stemmen
som sier
ta ett skritt frem
Våkn opp!
Hvordan. Kom og hent meg. Kom igjen!
Over her!
Det er riktig. Kom igjen!
Kom igjen!
Det skal fungere. På denne måten folkens.
Hva?
Nei. Hun fører dem mot demningen.
Kristoffer! - Jeg er her. Hva trenger du?
Komme til demningen. - Ok.
Kom igjen. Kom igjen.
Hjelp meg opp! - Vi møtes på den andre siden!
Løytnant Mattias. - Din høyhet. Hva gjør du?
Dammen skal falle. Bare på denne måten kan vi knekke tåken og frigjøre skogen.
Men vi har sverget på å beskytte Arendal.
Arendal har ingen fremtid før vi kan ta tak i dette.
King Runeard forrådte oss alle.
Hvor vet du det fra? - Søsteren min ga livet sitt for sannheten.
Vil du ikke ha nok? Før vi taper mer.
Vær forsiktig!
Knus demningen! Kom igjen! Kast utklippene dine!
Hvordan.
Jeg har henne! - Anna!
Hold fast!
Jeg beklager at jeg forlot deg.
Jeg ville bare beskytte henne.
Jeg vet det godt. Det er greit.
Min kjærlighet er ikke skjør.
Se himmelen.
Jeg ante ikke at det var så mye av det.
34 år. - Fem måneder.
Og 23 dager.
Er det virkelig deg? - Anna.
Jeg trodde jeg hadde mistet deg. - Mistet meg?
Du reddet meg. Igjen. - Gjorde jeg det?
Og Anna, Arendal falt ikke.
Gjorde det ikke? - Åndene var enige.
Arendal fortjener å være sammen med deg.
Me? - Du gjorde den rette tingen. For alle.
Fant du den femte ånden?
Du er den femte ånden. Du er broen.
En bro forbinder to sider.
Og mor hadde to døtre.
Vi gjorde det sammen. Og vi vil fortsette å gjøre det sammen.
Sammen. - Elsa, du er uskadd!
Du ser annerledes ut. Har du blitt kuttet eller noe?
Eller noe.
Anna, jeg må spørre deg om noe. - Ok.
Bør vi ikke lage en snømann? - Hva?
Takk og lov vann har minne.
Anna. Elsa!
Kristoffer og Sven!
Dere kom alle tilbake.
Jeg elsker når det ender godt. Jeg mener, vi er ferdige, ikke sant?
Eller kommer det til å sette oss i fare for at livet blir en vanlig rutine?
Nei, vi er ferdige nå. - Det er en ting til.
Anna, du er den mest fantastiske personen jeg noensinne har kjent.
Jeg elsker deg av hele mitt hjerte. Vil du gifte deg med meg?
Ja!
Arendal har det bra. - Hva?
Ahtohallan er så vakker.
Hei.
Du hører hjemme her oppe.
Jeg har sverget på å gjøre det som tjener Arendal.
Heldigvis vet jeg nøyaktig hva det er.
Jeg vet fremdeles ikke hva "transformativ" betyr -
- men skogen har forandret oss alle.
La meg presentere Hennes Majestet Dronning Anna av Arendal.
Hei. Hei.
Sven, hvor ser du bra ut.
Min godhet. Olaf! - Jeg er ganske forelsket.
Du fortryller. - Din majestet.
Kristoffer.
Kledde dere guttene pent for min skyld?
Det var Sveriges idé. - En time. Du får en time med dette.
Det er greit. Jeg foretrekker når du har skinn på.
Tror du kan holde en time der inne. Det var så vanskelig.
Hva du ikke skal gjøre for kjærligheten.
Hva heter denne sprø, magiske tingen?
Et fotografi. - Et fotografi.
Vi ser bra ut. - Halima. General Mattias.
Din majestet. Jeg kommer tilbake. Du kan sjekke ut fotografiet vårt mens.
Det er bensin. Hvordan gjør jeg det? - Flott.
Landene og folket vårt er nå forent gjennom kjærlighet.
Hei, bris. Liker du det?
Gidder du det? Jeg har en melding til søsteren min.
Takk.
"Gjett og grimase fredag. Ikke kom for sent.
Og ikke bekymre deg. Det går bra med Arendal.
Ta godt vare på skogen. Jeg elsker deg "
Jeg elsker deg også, hav.
Bris, vi skal ut på tur. Vil du?
Er du klar?
Publisert av UNiTAiL www.DanishBits.org
Få gratis nå fem!
Elsa, bare vær deg selv. Det skulle jeg, mamma.
Elsa er død. Olaf er død.
Anna gråter.
Så skjedde det mye som jeg glemte, men jeg hadde rett.
Vann har minne, og dermed...
... jeg lever. Og det er du også.
Vi lever!
God historie.