Превео: Срећко Делибашић
Филм је инспирисан стварним догађајима. Приче, везе између ликова су измишљене.
Свака сличност са догађајима и ликовима је случајна.
Ниједна животиња није повријеђена у току снимања овог филма.
ПРЕВЕО: Срећко Делибашић
МАЈКА НИРЏЕ БАНОТ ''Нека сте живи и здрави.''
<и>''Имате благослов од мене!''
НИРЏА
4. септембар, 1986. Карачи, Пакистан
Поздрав!
4 порције бирјана. - У реду.
Изволите.
НАВЂИВАН, БОМБАЈ
7 пута сам гледала филм 'Ананд'. - Стварно? - Да, у биоскопу.
Сјећам се сваке ријечи! - Свака част, 'Мурид'. - Ко је Мурид? Ја сам Нирџа.
Мурид значи 'фан'.
Ја сам велики фан Дилипа Кумара. - А ја Рађеша Кане.
Бог те благословио! Живјела!
Живот треба да буде велик, а не дугачак.
Одлично речено! Довиђења!
Ћао! Узми!
Дошла је сека! - Спремите се!
Здраво, драга! - Здраво, брате! - Хвала богу што си дошла, журка је досадна!
Извините што касним!
Татино злато! - Ћао, тата.
Зашто касниш? Сви су питали за тебе.
Зашто једеш самосу? Јеси ли гладна?
Јеси ли појела воће које сам ти спремила? - Јесам. - И хлеб?
Ништа није јела, сигурно!
Видиш, ништа није појела.
Гледајте је!
Добро вече свима!
Данас ће сви момци и дјевојке
да играју уз пјесму
нашег најдражег, Рађеша Кане!
Нашег, или твојег?
- И мојег. - Мама, нијеси фер! Њега сви воле!
Пјесма наше звијезде, Рађеша Кана!
Погледај шта ти ради син.
Сладак је.
То су дјеца извела за наш крај, Навђиван!
Фантастично! А сада, специјална изведба мојих родитеља!
Нешто ће нам отпјевати!
Желе да ти пјеваш, не ја! - Нијеси ме ниједном фино фотографисао!
Фотографиши њих.
Тата, доста је флертовања!
Сада, специјална тачка!
Робот из нашег краја!
Дошао је.
Иди доље.
Здраво!
Брзо!
Стави на сто.
Добро вече.
Како воли да позира.
Не брини.
Сви су тебе чекали, да мало запалиш ову журку.
Пажљиво с тим.
Пази!
Јеси ли видио како је мама плесала данас?
Баш се забављала! - Имитираш ме?
Треба да се такмичим с тобом?
Усавршила је покрете. - Иди спавај.
Пробуди ме за који сат. - Наспавај се. Зар се никад не умориш?
Зашто не узмеш боловање?
Не могу. Шанти је већ узела.
А и по први пут ћу бити главна стјуардеса.
Не дам! - Да читам у току лета.
Прочитај кад се вратиш. Нећеш умријети ако не прочиташ.
Како си безобразан. - Тата, никад ми није вратила магазин који сам јој дао.
Драга, ево иде твоја реклама. - Која?
Нека гдје си као нека тетка.
4 калашњикова, 8 граната, и меци.
Сафарини ће носити експлозивни појас.
Фахаде, Мансуре - будите опрезни са гранатама.
И ова одјећа је за вас.
Рама, 1 сат је!
Ако је пустиш да још спава, закасниће.
Морам да завршим овај чланак. Ти је пробуди.
Драга!
Један је сат. - Пусти ме да спавам!
Добро, спавај мила.
Имаш још времена.
Моделинг ти супер иде.
Мораш ли толико да радиш?
Зашто не напустиш посао стјуардесе?
Волим свој посао.
У томе је проблем.
Знаш, кад твој авион узлети
узлети и мој крвни притисак.
Спусти се, тек кад се спусти и твој авион.
Јуче си појела 3 самосе.
Зато ти је скочио притисак.
Не криви авионе.
Душо моја!
Е, да, јеси ли питала Карима да те вози до аеродрома?
Џајдип ће доћи.
Добро. Укључила сам ти бојлер.
Хајде.
Идемо.
Спакујте оружје.
Радићемо напорно! Спремни смо!
Урадићемо све, како бисмо успјели!
Побиједићемо!
Још једну. - Мама... - Само мало. - Мама, молим те!
Само мрвицу! Гдје ти је прстен? - Не знам. Не могу да га нађем.
Како не можеш? - Свуда сам га тражила.
Рекла сам ти да га никад не скидаш. Јеси ли гледала испод јастука?
Живота ми, претражила сам цијелу собу. Није ту.
Види у купатилу. - Тражила сам свуда.
Није ни овдје.
Права си пчелица. Не знаш гдје удараш.
Толико ствари радиш, а не можеш чувати прстенчић.
Набавила сам га специјално за тебе. То ти је амајлија.
Драга мајко, да се ово није догодило, не би ни оно.
И обратно.
Шта треба да се деси, десиће се. Јасно?
Из којег је то филма?
То сам ја смислила.
Немој да је размазиш. Стани, драга.
Направила сам земичке!
Немој свима да их дајеш. Остави нешто и за себе.
Ћао, мама! Замало да заборавим пудријеру!
Ћао!
Рођендан ти је седмог. Нећеш бити овдје.
Прославићу га у Франкфурту. Али немојте заборавити на поклоне.
Шта желиш? - Нијеси заборавила да вичеш на мене, а то јеси?
Желим ону жуту хаљину. - Наравно!
Сјетила сам се сад. Узећу ти је.
Ћао!
Пази ми тету!
Погријешио сам. Џајдип је прави за њу.
Не знам зашто сам хтио да је спојим са Нарешом.
Хоће ли Мансур и Фахад успјети да одраде посао?
Да, истренирани су. Обојица су добри.
Отећемо авион, и наћи се на Кипру.
Ослободићемо нашу браћу из затвора
у замјену за путнике.
Бог вас благословио.
Збогом! - Бог вас благословио!
Видимо се на Кипру!
Искрено, кад нијеси ту
највише ми недостаје твој глас. - Ти не волиш мој глас.
Слушам га својим срцем, не ушима. - Стварно?
Стварно ми недостајеш.
Могла би и ти рећи: ''Џајдипе, и ти мени недостајеш.''
Ја сам добар момак. Не свиђа ми се куда ово води.
Ма, погледај оно. Шта мислиш?
Ко је оно? - Зар не видиш?
Ти?
Ма, оно је неко други.
Немогуће да си ти. - Баш смијешно.
Фотограф је вјероватно мађионичар.
Мислила сам, кад већ нећу бити ту за свој рођендан
ако ти будем недостајала, можеш доћи овдје.
Љепше изгледаш са шминком.
Хвала. Супер. Идемо. Заборави! - Вози ме до аеродрома. - Слушај...
Морам се пријавити до 2:30... - Слушај ме! - Шта?
Изгледаш дивно као млада.
Дивно изгледате као млада, господјице.
2:27 је. Још 3 минута.
Шта можеш урадити за 3 минута? - Важна су ми!
Твој идол, Рађеш Кана, ће ми учинити велику услугу.
У 3 минута? Добро.
Шта је то? - Рођендански поклон.
Да га отворим... - Немој још. - Зашто?
Отвори га на рођендан. - Нећу, него сад. - Немој, живота ти мога.
Џајдипе!
Тина, нажалост, морамо да се возимо са мрзовољним возачима.
Тачно. - Вољела бих да је наш возач овако лијеп.
Доста, идемо! - Види како се зацрвенио.
Извини, ћао. - Ћао Џајдипе.
Ћао Џајдипе! Видимо се!
Како је лијеп. Мислим да би требало да се удаш за њега.
Пожури, прије него ти га она узме. До ушију је заљубљена у њега.
Извините, господине!
Заборави на прошлост. Оно је био уговорени брак.
Он те воли.
Дај животу још једну шансу.
Џајдипе!
Недостајаћеш ми.
И ти мени.
Ћао. Отворићу поклон на рођендан.
5. септембар, 1986. КОНТРОЛНА ТАЧКА АЕРОДРОМА У КАРАЧИЈУ
Ако нас зауставе, радите како вам је речено.
Ваша документа? - Он је дипломата из Либије.
Возимо га на аеродром.
Извините, господине.
Хајде. - У реду.
Пусти их!
Да ли је све провјерено? - Јесте.
У зони 4 је све у реду. Хвала.
Дебина, идем до пилота - Да провјериш? - Да.
Самарте, све у реду? - Јесте.
Добро јутро. Ја сам Нирџа Банот.
Данас сам ја главна стјуардеса. - Како си, Нирџа?
Одлично. Још нијесам научила француски.
Прошлог викенда смо заједно ишли у Париз. - А ви се знате.
Ја сам капетан Снајпс. - Драго ми је.
Ово ми је први пут да сам главна. - Честитам. - Хвала.
Реци нам, ако ти нешто затреба. - Ово је за вас.
Одлично. То је списак запослених. Кад узлетимо, могла би
нам донијети по чај. - Наравно.
Прави Индијац. Видимо се.
Спремни смо за укрцавање.
Здраво, Нирџа. Ово су малољетници без пратње, иду за Франкфурт.
Како сте? - Опрезно!
Плаши се летења. - Стварно? Зашто?
Зато што сам на телевизији видио
да се авион некад сруши.
Мислила сам да те упознам са пилотом
али, кад се плашиш... - Не, желим да се упознам с њим. Неће ме бити страх.
Супер. - Мама, ја ћу да сједим с татом.
Свијетла за излаз у случају опасности. - Аутоматска.
Маске за кисеоник.
У реду. - Како су вам имена? - Тина.
Дебина. - Обје сте прелијепе. - Хвала Вам.
Ово је мој унук, Рахул. - Здраво. - Јеси ли удата?
Не још. - Бако, молим те. - С тобом ћу касније.
17Д и 17Е. Ево, овдје. - Хвала пуно.
Ваш пасош, молићу.
Дођи овамо, да попричамо.
Дај ми ћебе. - Нијесмо у аутобусу, драга.
Ма дај ми! - Фино се понашај.
30...
31. - Ваше мјесто. - Хвала.
Могу ли како помоћи? - Хвала. - Само ме зовните.
Ставите појасеве.
Госн. Малоун. 13Ј. - Одвешћу Вас до Вашег мјеста.
Госн. Малоун.
Види, мислим да је то она.
Здраво, господине и госпођо Голдстин. Ја сам Нирџа Банот, главна стјуардеса.
Ако вам нешто затреба, јавите ми.
Могу ли нешто да Вас питам? - Реците. - Јесте ли ово Ви? - Да.
Прелијепо. - Дивни сте. - Хвала.
Ваш покривач. - Хвала.
Идете до Франкфурта?
Да. Надам се да ћемо се дружити тамо. - Можда. Уживајте у лету.
Немам стрпљења, као твоја мајка. Држи ово.
Пошто сједите поред излазних врата, морам вас упозорити
да их не отварате, док не одобримо.
Јесу ли сви путници ту? - Сви! Угодан лет, Нирџа. - Хвала пуно.
Добродошли на лет Пан Ам 73, до Њујорка, преко Карачија и Франкфурта.
Најдраже ми је кад се вратим у Индију. - Исправите сједиште.
У ствари, управо учим Хинди језик.
Па, крећемо.
Даме и господо
ја сам капетан Џек Снајпс.
4 сата ујутру. Требало би да стигнемо у Карачи за сат и 20 минута.
Учините ми услугу - прије него што стигнемо у Франкфурт, рећи ћете ми
како ми иде Хинди.
Баш воли наш језик.
Шта је то?
Љубавно писмо?
Је ли ти то Џајдип дао? - Рекао ми је да отворим на рођендан.
Отвори га.
Како ће знати јеси ли га баш тада отворила?
Нећу! - Ма дај. - Нећу, из принципа.
Зашто је то увијек тако код тебе?
Колико неко може да има принципа? - Престани. Гледа нас човјек.
Врати ми то!
Нема шансе! Ја немам новине.
Треба ми нешто да читам.
Молим те.
Добро, отворићу га.
Ја ћу га прва прочитати.
Не буди таква. Врати ми га, молим те.
Добро. Под једним условом!
Обећај ми да ћеш се удати за Џајдипа.
Хвала богу што си оставила Нареша.
Март, 1985. ДОХА, КАТАР
Ради ли и твоја мајка тако?
Говори ли мужу да наручује храну?
Не. Она је одличан кувар. - Тако значи!
Могла си научити нешто од ње, прије него што си се удала.
Или те ничему није научила, покушавајући да те учини независном?
Не брини, научићу све, временом. - Не бринем.
Знаш ли у чему је проблем, Нирџа?
Нас не плаћају због љепоте.
Морамо да се сатиремо. Знаш ли шта то значи?
И види на шта бацам тешко зарађен новац.
Али не брини.
Дај ми руку.
Колики је рачун?
10 евра. - Тако је. Ево ти, једи ово!
Једи!
Узећу тих 10 евра од твог драгог тате.
Да, ти си вегератијанац. Баци то!
Гдје си кренула?
Да услужим твоје пријатеље.
Остаћеш ту!
Не смијеш изаћи, је ли ти јасно? Ко ће почистити све ово?
Ја!?
Да питам неког другог?
Онда очисти!
Ни за шта нијеси!
Тата, мислим да нећу моћи да дођем.
Треба ми мало времена да се прилагодим.
Зато, мислим да је боље ако не будем долазила
неко вријеме, да бих се прилагодила.
Је ли ти неко нешто рекао тамо?
Треба ли да попричам са Нарешом?
Не. Немој, молим те!
Предложио је да...
У ствари, заједно смо одлучили
да треба да престанем да се бавим моделингом.
Драга, сјећаш ли се шта сам ти говорио кад си била мала?
Слушај ме! Прво - остани јака!
То рјешава све проблеме. - Знам.
Друго - немој никад да толеришеш оно што ти не прија.
И треће...
Да, сјећам се тих ставки.
Треба да будеш храбра дјевојка! Сад ми реци
ко је моја храбра цурица?
Ко је моја храбра цурица?
Још једном!
Уради како треба!
Зашто ти се тресу руке? Кукавице!
Немој да се плашиш.
Само прати план, и то је то!
Хајде, пробај опет.
Буди храбар! Дуго си се спремао за овај дан!
Буди храбар!
Добро јутро, даме и господо. Ускоро слијећемо у Карачи.
Молим вас да исправите сједишта, и послужавнике.
И добро провјерите појасеве.
Молим Вас, ставите појас.
Брзо! Слијеће авион!
КАРАЧИ, ПАКИСТАН
Јеси ли спреман? - Јесам!
Фахаде, Мансуре, ви ћете ући са задње стране.
Калиле, ти си задужен за кабину. - Вријеме је.
Знам. - Добро јутро. Стигли смо у Карачи.
Молим путнике, који иду у Франкфурт и Њујорк, да остану.
Вама, који остајете у Карачију, хвала што користите услуге Пан Ам-а.
Ово је за Вас. - Хвала. - Како сте, господине Имран?
Овдје потпишите. - Све у реду? - Јесте. Имам поклон за Вас.
Као и увијек. - Хвала. Идем до пилота.
Здраво!
Могу ли ући? - Ко је? - Имран Али, радио инжењер.
Добро јутро. Има ли каквих сметњи са радиом? - Нема. Све је у реду.
Добро. Угодан лет. - Хвала.
Пуцајте! Сад!
Шта није у реду? - Опет Рађеш Кана?
Више волим Амитаба Бачана. Колико пута морам...
Пуцајте! Брзо!
Брзо!
Затворите врата! Дебина, затвори врата!
Бако, држи се!
Назад!
Брзо!
Доље!
Ућутите!
Сједи!
Да се нико није помјерио!
Нико! Ућутите, сви!
Отмица! - Шта?!
Отмица!
Баци телефон! - Рекла је ''отмица''.
Нема пилотске кабине! - Шта?
Гдје је кабина!? - На спрату!
Морам отићи да провјерим. - Не! Морамо радити по протоколу!
Отворите! - Шта ћемо са путницима? - Немамо времена!
Не можемо их оставити!
Капетане!
Отворите врата!
Помјери се. - Отвори их! - Могу се отворити само изнутра!
То је ствар коју треба да урадимо!
Али путници... - То је наређење! - Отворите!
Како су побјегли?
Не знам! - Јеси ли им дала знак?
Сви ће умријети због тебе!
Устаните!
Устаните, сви! Идите доље!
Доље!
Брже!
Крени!
Брже!
Пилоти су побјегли! - Како?
Побјегли су из кабине! - Гдје? Како? Били смо овдје!
Ни ти нијеси знао да је кабина на спрату. Не криви мене за то.
Шта си радила?
Ово је отмица! Устаните!
Да се нико није помјерио! Ово је отмица!
Руке горе, сви!
Шта се десило? - Пилоти су побјегли!
Шта сад да радимо?
Вратиће се они!
Доведите све у средњи дио!
Одмах!
Брзо!
Брже мало!
Ајмо!
Тамо идите!
Дођи овамо!
Иди, бре!
Устаните!
Брзо! Брже!
Сједите!
Доље!
Сједите, бре!
Покрет!
Зачепи!
Руке горе!
Јавићу ти се са свим детаљима!
Да, капетане? - Мој авион је отет!
Отет? Саде, одведи ове људе!
Сједите, молим вас. - Пођите са мном.
Овуда.
Рехмане, преусмјери све авионе који долазе из Лахора. - Одмах! - Овуда.
Молим Вас, немојте је дирати! - Сједи! - Рахуле, сједи!
Сједи!
Молим Вас!
Шта мислиш ти ко сам?
А? - Извините! - Шта мислиш!?
Погледај ме! - Извинио сам се! - Гледај ме!
Ја сам Американац! Показаћу Вам пасош!
Остани ту!
Како ћемо стићи до Кипра?
Ако авион не крене, никакве вајде од њих!
Брате! - Ућути! - Најбоље да их све убијемо, кад не можемо стићи до Кипра!
Њихови лешеви ће извући нашу браћу из затвора!
Убићемо их све!
Морају остати живи.
Једино тако можемо вратити пилоте.
Сједи овдје! - Јесте ли оставили моторе да раде? - Јесмо!
Све по протоколу!
Одлично! - Изашли смо из кабине. Путници су остали.
Има их преко 300. Шта сад да радимо?
Устани! Обавијести све!
Ја ћу обавијестити!
Ја ћу! - Сједи тамо!
Обавијести!
Тихо, или ћу их све убити.
Ја сам Нирџа Банот.
Главна стјуардеса.
Наши пилоти тренутно нијесу у кабини.
Отишли су.
Молим вас, смирите се и сарађујте са њима.
Обећавам да вам се ништа неће догодити.
Нико од вас им није непријатељ.
Молим вас, спустите руке. - Не!
Ни случајно!
Руке горе, сви! - Покушавам да вам помогнем.
Ако остану мирни, и буду сарађивали
тако ћу вам све олакшати.
Разумите, молим вас!
Нека спусте!
Спустите руке.
Сви!
Господине, у авиону су 44 Пакистанца...
Јесам ли те питао колико је Пакистанаца!?
Шта треба да радим? Да одем горе, провјерим пасоше
спасим Пакистанце, и осталима се извиним?
Извините, господине.
Дај ми то!
Резервиши комби. - У реду!
И поставите камеру на кров.
Желим фотографије отмичара!
Исправи се!
Моје име је Инзамам.
Долазим да вам помогнем.
Чујете ли ме?
Долазим да вам помогнем.
Требало би да питамо за пилоте
или ћемо пуцати на путнике.
Шта год да тражите, покушаћу да испуним.
Спустите ролетне!
Брзо! Идемо!
Пустите жене и дјецу.
Брате, како ћемо причати с њима? Не смијемо отворити врата.
Треба нам радио веза да причамо са контролорима.
Питај!
Тражи радио оператера!
Је ли радио инжењер ту?
Понови, брзо! - Је ли радио инжењер ту?
Долазимо да вам помогнемо!
Има ли радио инжењера у авиону?
Има ли?
Нема у авиону!
Како ћу знати какви су вам захтјеви
кад нећете да причате са нама?
Име? - Господине, ја... Нијесам Индијац, него Американац.
Показаћу Вам пасош. Само секунд. - Американац?
Да, показаћу Вам.
Не ударајте га!
Чекајте! - Не ударајте је!
Не ударајте је!
Узми мене, молим те!
Сједи ту!
Убићу те! Исправи се!
Убиј ме! - Ућути!
Пусти њега, мене убиј!
Пилот!
Разоружани смо!
Без оружја! Дајте пилоте, или ћемо их убити.
Пошаљите пилота! - Обавијестићу све да га тражите!
Послаће га! Морамо да причамо с њим!
Будите стрпљиви! Смирите се, молим вас!
Ако га не пошаљете за пола сата
биће мртвих! - Мало је пола сата!
Причаћу са надлежнима! Сигуран сам да ће вам то испунити!
Пола сата! - Не може за толико!
Дајте нам мало више времена. - Убићемо једног...
Ту смо да помогнемо. - Пола сата!
Убићемо их све, ако га не доведете! - Они су недужни!
Све ћу их убити за пола сата! - Испунићемо ваше захтјеве.
Само дајте мало више времена! Будите стрпљиви!
Одвезите кола!
Хоћемо!
Ево пишу вијести да је
отет неки авион.
Отет? - Лет Пан Ам-а.
На којем лету је она?
Пан Ам 73, али...
Јеси ли сигуран?
Зваћу Исмајила да потврди
и да видим шта се дешава.
Да не нагађамо. Дај ми 5 минута.
Јави у ти. Само 5 минута. Опусти се, сједи.
Враћам се брзо.
Како ми не можеш послати пилоте?
Аеродром у Карачију је Ваша одговорност.
Знате шта треба да се уради. Пан Ам не смије да доведе посаду у опасност.
Шта је са стјуардесама? И оне су дио Пан Ам-а.
Шта с њима? - Шта рећи?
Таква је наша политика.
Извините.
Хало, Хариш.
Драго ми је што си назвао.
Цијели дан имам неки чудан осјећај.
Па, у ствари
авион који је кренуо за Карачи
је отет.
А Нирџа?
Нирџа је тамо.
Муштак ми је сад рекао.
Не брини. Ја...
И даље сам у канцеларији. Чувај се. Све ће бити у реду.
Ништа се неће десити нашој драгој.
Не брини. - Зваћу те.
Шта ако не дођу пилоти?
Отвори!
Завежи!
Молим вас... - Завежите! Доље, сви!
Сједите!
Пилоти!
Мој тим покушава да их доведе!
Сједи! - Будите стрпљиви!
Пола сата, и крај!
Још мало, и ту су!
Пола сата!
Ништа нећете постићи насиљем! Ријешићемо ово заједно! Стрпите се!
Ту сам да помогнем!
Пуцај!
Што више будете одуговлачили, више ће бити мртвих.
Сједите!
Отвори врата!
Нирџа, душо!
Хоћеш ли опет звати оца!?
Да кажеш да је Нареш лош момак, а?
Шта умишљаш да си?
Све сам рачунао.
Записивао сваки детаљ.
Сваки позив, сваку доставу хране. Све ће то твој отац платити!
Јасно? Само изађи.
Изађи, Нирџа!
Излази!
Отвори врата!
Остани јака. То рјешава све проблеме.
Друго - немој никад да толеришеш оно што ти не прија.
Ко је моја храбра дјевојчица?
Ко?
Ја.
Отвори врата, или ћу пуцати!
Зашто си отишла?
Ко ти је рекао?
Требало је њу да убијем!
Тина! Дебина!
Шта? - Морам им однијети воде. - Остави! Нема воде!
Молим Вас! - Не може!
Само радим свој посао, као и ви.
Брзо то обави. - Брате...
Тешка времена, Инзамаме.
Јесте ли затворили аеродром? - Јесмо.
Терористи су из АНО-а. - Абу Нидал Организација? - Тако је.
Нећу пустити путнике
док не пусте њихове пријатеље који су на Кипру, у затвору.
Морате одугловачити, 2-3 сата док не дођем!
Трудимо се! Али су неуморни и нервозни.
Срећом, пилоти су побјегли.
Све захваљујући стјуардеси, Нирџи Банот.
Обавијестила их је на вријеме.
Брате!
Предуго се договарају. Морамо убити још некога.
Убићемо њу. Зајебана је!
Нећемо, она није Американка. И, чини ми се да је једино она свјесна!
Узми све пасоше!
Прво америчке, па остале.
Јасно?
Дођи!
Мораш...
Брате!
Како се оно каже? - Обавјештење! - Обавјештење!
Обавијести све! Тражи свачији пасош!
Скупи све!
Потребни су нам ваши пасоши.
Молим вас да их припремите.
Држите их код себе.
Ућути! - Доћи ћемо, и покупити их.
Посада ће их покупити.
Ућутите! - Смирите се, молим вас!
Бићете сигурни, ако будете сарађивали.
Молим вас, сарађујте! Све ће бити у реду.
Не дирајте нас, молим вас!
То ти није паметно! - Ово је за пасоше!
Не узимајте америчке пасоше!
Не узимај америчке пасоше!
Да не узимамо америчке? - Сакупите све пасоше!
Ваше пасоше.
Господине.
Госпођо, пасош. Хвала.
Хоћете ли их вратити?
Мрдај!
Ућутите! - Урадите како кажу.
Брже!
Гдје су пасоши?
Ја ћу!
Мрдај!
Да? - Рама.
Влада преговара са терористима.
Кад се вратила са обуке у случају отмице фино сам јој рекла:
<и>Заборави на обуку!
<и>Ако си у опасности, бјежи!
Али ме никад није слушала!
Рама, надам се да ће наша драга... - Надаш се?
Како мислиш да се надаш? Биће све у реду!
Све је у реду с њом!
Наравно! Све је у реду!
Имамо 2 сина
а молим се за нашу ћерку.
Тако, значи? - Да!
Кад сам је рађала, обје смо биле у опасности!
Али, ниједна од нас није одустала!
Бог је услишио наше молитве!
Да. - Па, ко нам је сад може одузети?
Не брини. - Не бринем, нимало.
Вратиће се.
Само гледај.
Жељела је ону жуту хаљину за рођендан. Морам отићи да је узмем.
Вратиће се, сигурно!
Немој да бринеш!
Шта је рекао тата? Гдје ћеш? - Нема још нових вијести!
Него, морам...
Морам отићи до продавнице.
Зашто сад?
Да јој купим жуту хаљину.
- Идем и ја с тобом. Остани крај телефона, Анише!
Ако тата назове, реци да ћемо се вратити за пола сата.
Нема америчких пасоша!
Нема их? - Не!
Дођи овамо!
Брже!
Нема Американаца? - Не знам!
Шта то радиш?
Провјеравао сам да ли их крије негдје!
Узми све британске пасоше!
Брзо!
Рони Хестон!
Рони Хестон? - Не!
Убијте све путнике из Енглеске!
Ко је Рони Хестон?
Ја сам! - Устани!
Молим Вас... - Устани!
Крени!
Побићу вас! Побићу вас све!
Мрдај!
Ућутите!
Дивно! Енглез? Одлично!
Убијмо га, да што прије пошаљу пилоте!
Не смијемо убијати путнике!
Прошло је преко 8 сати! Преговарач нас задржава!
Убијмо овога!
Стрпи се.
Не могу! Морамо отворити врата
и убити Енглеза! - Стани!
Боље да га убијемо!
Вратио се!
Чујете ли ме?
Пошто смо затворили аеродром, пилотима треба времена да дођу!
Зачепи! - Гдје су пилоти?
Колико још?
Радио инжењер је у авиону!
Можемо комуницирати преко везе!
Име? - Имран Али!
Можете комуницирати преко радија!
Ко је Имран Али?
Нећеш да се јавиш?
Убићу га!
Ја сам!
Зашто си ћутао прије?
Господине...
Завежи!
Молим вас... - Ућути!
Може вам помоћи! Немојте га ударати! - Како ће нам помоћи?
Био је уплашен!
Може вам помоћи!
Објавила си! - Може вам помоћи!
Може бити од помоћи! - Нема Американаца!
Објавила си за радио инжењера!
Мансуре, водим га горе! Пази на Енглеза!
Молим Вас...
Сједи! Завежи!
Иди горе!
Калиле, пази на путнике!
Улази!
Затвори прозоре!
Ја ћу причати с њима!
Реците! - Убрзајте!
Посада из француске ће стићи ускоро!
Колико још? - Питају за колико ће доћи!
Као што рекох, доћи ће ускоро!
Имам једну молбу!
Пустите жене и дјецу, молим вас!
Нећемо! Доведите пилоте!
Стрпите се, стижу!
Реци му! Пилоти!
Дај ми времена да добијем информације од Имрана!
Пет минута!
У реду! Јавићу ускоро!
Стрпите се!
Зашто нијеси рекла за Имрана?
Зашто!? Дођи овамо!
Хероина, а?
Пјевај! Посљедња пјесма коју ће чути! Пјевај!
Пјевај им!
Гласно!
Пјевај!
Не желим. - Не желиш да пјеваш? - Не!
Пјевај! - Молим Вас...
Пјевај!
Добро, не мораш! - Пјеваћу!
Пјеваћу! - Па хајде!
Гласније!
Пјевај за све!
Гласније, или ћу је убити!
Хоћу код своје маме.
Сједи!
Иди!
Мора да иде у ЊЦ, одмах!
Ваш авион... Држава...
Шта то причаш?
Устани!
Вратите се!
Мора да иде у ЊЦ. - Вратите се!
Пустите га, он је само дијете! - Назад!
Мора у ЊЦ! - Назад!
Пусти их.
Ја ћу пазити на њих. - Зашто да их пустим?
Он је само дијете! - Је ли твоје?
Брате, дијете!
То је намање што можемо да урадимо. Контролиши свој бијес.
Да контролишем? Ти да ме научиш?
Ти хоћеш да ме научиш?
Калиле, шта то радиш?
Шта се дешава овдје?
Шта је било? Чему све ово?
Он... - Ако се будемо свађали међусобно, путници ће нас надјачати! Мућни главом!
Извини, тето!
У реду је! - Престани!
Дођи.
Горе!
У реду је!
Отвори!
Још мало времена?!
Треба вам још времена?! - Ово није пакистанска авио-компанија!
Пилотима треба времена!
Реци им!
Колико времена? 5 минута?
10, 20, 30?
Зајебавају те! - Шта радиш ти овдје?
Иди доље! Чујеш ли ме?!
Калиле!
Ђаво се поиграва с нама!
Иди доље, одмах!
Знам шта треба да радим!
Брате?
Да? - Имран је мртав.
Ако пилоти не дођу
сви ће завршити као и он!
Причај с њима.
Сједи! - Убио си га?
Тако је! Хоћеш ти да будеш сљедећи?
Сједи!
Гдје је радио инжењер?!
А, да, мртав је!
Мртав!
Хоћу код своје мајке! - И ја.
Ускоро ћемо бити код куће.
Поједи нешто.
Мама, нијесам гладна.
Направила сам само за тебе. Мораш узети.
Боли ме грло.
Шта би могла да једеш?
Стварно не могу ништа.
Требало би да питамо тету Шарму
како се праве оне кинеске њоке. Ако научиш да скуваш неколико јела
имаћеш мање проблема кад се вратиш кући.
Кад би се Нирџа мало потрудила, све би било љепше.
Не кажем да се не труди. - Ко каже да ће се вратити?
Умјесто да је уразумиш, ти је охрабрујеш!
Дјевојке су оне које треба да се прилагоде!
Можемо ли о томе други пут?
Хоће ли се ствари поправити ако их игноришемо?
У сваком браку постоје разлике.
Не можеш одустати од брака, драга.
Не знаш све... - Па, реци ми онда.
Шта се десило? - Прво да завршимо... Драга!
Шта је то?
Нареш је писао тати писма.
<и>Господине, не волим кад стално
<и>зовете Вашу ћерку.
<и>Ниједан отац не би дозволио ћерки да се бави моделингом.
<и>Ако је још једном зовнете у Бомбај
<и>не морате је враћати.
<и>И сиромашни очеви ћеркама дају поклоне пред удају.
<и>Ви сте је послали без ичега.
<и>Харише, твоја ћерка не зна ни основне ствари. Па ни да очисти!
<и>Није ми од користи, уопште!
Мама, кунем се, трудила сам се!
Чистила сам подове
прала одјећу, посуђе!
Кад сам се вратила кући
она рана на мојој глави није била од пада.
Тата, жао ми је.
Немој, драга! - Нијесам могла бити твоја храбра дјевојчица!
Побјегла сам.
Нема везе, драга!
Нема везе.
Не желим да умрем, прије смрти.
Нећу нигдје пустити моју драгу!
Враћам се брзо!
Шта је? - Морам им однијети да једу.
Јеси ли гладан? - Иди!
Треба ми помоћ око пића.
Морамо свима однијети храну.
Уради нешто, молим те!
Још?
Назад!
Дај!
Прочитајте ово!
Отворићете врата на мој знак!
Донеси воду, брзо!
Назад!
Ма дај!
Господине! - Да? 379 људи је заробљено у том авиону!
Може ли ово бити понижавајуће за Пакистан?
Зашто би било?
Терористи нијесу одатле!
Путници су нам приоритет. Радимо најбоље што можемо!
Који су захтјеви ових људи?
Покушавамо да причамо с њима. Кад сазнамо, јавићемо вам.
Ако не можемо испунити њихове захтјеве
какав ће став Влада заузети? - Мислите ли да пакистанска Влада само посматра?
Вас двојица покривајте ову област!
Разумјели!
Воде!
<и>Нирџа
<и>једва сам чекао твој рођендан.
<и>Ово писмо сам покушао да напишем 15 пута.
<и>Коначно сам скупио храбрости да ти га предам!
<и>Знам да се бојиш.
<и>С разлогом!
<и>Без страха нема храбрости!
<и>Прошлост ти неће дати да наставиш!
<и>Али, макар због мене, уклони тај страх!
<и>Удај се за мене, дамо!
<и>Ти си она која вјерује да живот треба бити велик, а не дугачак!
<и>Хајде да живимо такав живот. Молим те, реци ''ДА''!
<и>Из којег је филма та реченица? ''Сафар''?
''Ананд'', идиоте!
<и>Добро вече. Слушате радио ''Алл Индиа''.
<и>Са вама је Вандана Мехта. Ово су главне вијести:
<и>Због отмице лета Пан Ам 73, у Карачију
<и>ситуација је и даље напета!
<и>И након 15 сати преговарања
<и>ништа није одлучено!
<и>Речено је да су терористи
<и>из палестинске организације Абу Нидал.
<и>У авиону је више од 100 Индијаца, и чланови посаде.
Тројица су у униформи обазбјеђења аеродрома. - Да.
Овај носи патани одијело. Обратите пажњу на њега, он је вођа!
Постоје 4 улаза. Два напријед.
Вас петорица ћете ући на први. - У реду! - Одавде!
Заштити моју ћерку, молим те!
Мета је отворила ролетну на прозору 2А. Које је наређење?
Не пуцај док не видиш све 4 мете!
Искључена су свијетла у авиону!
Нема ни помоћног напона! Идемо!
Војска је прекинула напон! Сад ће да уђу у авион!
Неће ући! Само је свијетло нестало!
Неће ући војска! - Акумулатор се истрошио!
Доводимо путнике у опасност! - Вријеме је!
Сад ће се све завршити!
Фахаде! Мансуре!
Убијте их!
Вријеме је!
То су само свијетла за опасност! - Завежи!
Нема више помоћне струје! - Сједи!
Зачепи!
Излазите!
Санђана, дођи! Брзо! Идемо!
Хајдемо!
Брзо! Низ ово!
Отворите врата!
Помоћи ћу ти!
Идемо!
Излазите! Господине!
Мансуре!
Фахаде, не! Сви ћемо погинути ако бациш гранату!
Ионако смо мртви!
Можемо преживјети!
Идемо, сине!
Остави је! Иди с нама!
Можемо побјећи!
Нирџа, долази! - Иди ти, доћи ћу!
Госпођо, дођите!
Пустите нас!
Мама!
Опрезно, Самаре! - Скочи!
Нирџа, долази!
Господине, идемо!
Желим код маме!
Тета Нирџа, спасите нас!
Хоћемо код маме! Спасите нас!
Упомоћ!
Идемо!
Морамо низ тобоган!
Идите са мном!
Ђатине, силазите!
Имате ли појма кроз шта пролазимо?
Желим да знам шта је са Нирџом Банот!
Не могу остати на вези више!
Мука ми је!
Сине, зашто плачеш? Сестра ће ти бити добро!
Смири се. Дођи! Биће добро.
Зашто плаче?
Немој толико да плачеш.
Немој, то доноси несрећу!
Господине Хариш, овдје је прави хаос.
Тешко је сазнати било шта.
Дајте ми мало времена.
Назваћу, чим нешто сазнам.
Чујете ли ме?
Да. Хвала.
7. септембар, 1986. Нирџин 23. рођендан
Рама.
Идемо.
Идемо ли?
Идемо, сине.
Добродошли!
Види
поклон за твој рођендан.
Мама се сјетила, злато моје.
Нирџа је имала поруку за Вас.
Какву? - ''Пушпа, мрзим сузе!'' (позната реченица из филма Рађеша Кане)
7. септембар, 1987. ГОДИНУ ДАНА КАСНИЈЕ
Нирџе више нема.
Прошло је годину дана. Тешко је повјеровати.
Тако ведра, пуна живота!
НАГРАДА ЗА ХРАБРОСТ
Тако безбрижна. И, ето
умрла је на 23. рођендан.
У почетку ме је бољело
што је жртвовала свој живот због путника.
Шро ниједном није помислила на своју мајку.
Сви ме питају
како сам васпитала своју ћерку
па је израсла у правог војника.
Ни оружје је није уплашило!
Нијесам ни знала
да је моја ћерка била тако храбро
добродушно дијете.
Стално сам јој говорила:
<и>Не ради толико! Гледај у земљу!
<и>Гледај своја посла!
<и>Мисли на свој живот, кад си у опасности!
Зар тако сви не учимо своје ћерке?
Увијек мислимо да су браћа ти који су храбри!
Сестре очекују да их браћа бране!
Нико не пита сестру да их штити.
Тако сам и ја њу васпитала.
Са њом сте могли да се смијете
да цитирате било коју реченицу Рађеша Кане.
Али се питам, како је такво дијете
израсло у нешто потпуно другачије.
Њен хороскоп каже
да јој је записано да буде сјајна звијезда.
Али, кад овако игубите дијете, које је тек напунило 23 године
немогуће је објаснити ту бол.
Не постоји већа бол, од губитка дјетета.
Тада сам мислила да ћу и ја умријети.
Људи говоре да је она бесмртна.
Тако се тјешим.
Моје злато, моја срећа, је бесмртна!
Али, шта ћемо са кобном чињеницом
да је никад више нећу видјети?
Те ноћи кад је отишла на лет
досађивала сам јој. Уради ово, уради оно, не заборави ово... И она је отишла.
Све бих дала да сам је макар
чврсто загрлила.
Само једном.
Кад је Нирџа примила највеће признање за храброст, ''Ашок Чакра''
тјешио ме је предсједник Гијани Заил Синг.
Рекао је да у овој земљи
не постоји мајка као што сам ја.
Да треба да будем поносна!
<и>Жртвујући свој живот због путника
<и>госпођица Нирџа је показала огромну храброст у отежавајућим околностима.
Хариш и ја смо много срећни
што нам је Нирџа била ћерка.
У посљедњим тренуцима њеног живота
научила ме је како да живим.
Неко дијете је било у авиону, којем је рекла:
Нирџа Вам је поручила
<и>Пушпа
<и>мрзим сузе!
Од 379 путника и посаде, 359 њих је преживјело.
Терористи су у Пакистану осуђени на доживотну робију.
Цитат на одликовању ''Ашок Èакра'': ''Њена приврженост путницима биће''
''вјеèити показатељ најљепших квалитета људског духа.''
Цитат на пакистанском одликовању: ''За показану невјероватну људску усрдност''
Нирџа је од једне фондације одликована наградом за јунаштво.
''Правда умјесто криминала'', и наградом ''Посебна храброст'', од америèке Владе.
Награда за храброст: ''Ради свој посао, шта год да се деси. Никад не толериши''
''неправду, и никад не компромитуј самопоштовање!''
Превео: Срећко Делибашић
Преузето са њњњ.титлови.цом