www.titlovi.com
Razvali!
# Oči crne otvorene širom # vreme je za istinu
# dosta više laži svi čekaju samo tebe
# kada sve prođe, čekaću da telefon zazvoni tako sam sam, izgubljen i sam
# odlazim, čekam da telefon zazvoni # tako sam sam, izgubljen i sam.
Džeksone!
Rodžer.
Ti si divan čovek i sjajan advokat.
Nije nam suđeno da budemo zajedno, eto.
Ne, neću da se udam za tebe! Jesi li lud? –Šta je s tobom, jebote?
Rodžer, završili smo. –O, Bože.
Jebem ti! Bože dragi!
Jebeni muškarci!
Je li plakao? -Jeste, plakao je. Od smeha.
Vikao je na mene. Znaš već, nebitno.
Slomila si mu srce, Mama. -Učinila sam pravu stvar.
Ali, smeće! -E, zdravo, Brajane. –Može li neko drugi? -Pusti je da blista!
Na tebe je red, jebi ga! –Kome se on obraća? –Vidimo se gore.
Daj, nastupa večeras!
Evo, iznosimo smeće. Neka ti usta budu čista.
Možeš izaći kad odradiš svoj deo posla.
Dakle, usta ti moraju uvek biti čista. U redu?
# Kada je svet oko tebe kao džungla izgubljene nade
# I kada kiša pljušti na sve strane
# Sa neba se spuštaju čarobne pruge
# I kada tamni oblaci prekriju nebo
# Videćeš autoput satkan od duge... ZVEZDA JE ROĐENA
Gde smo to, jebote?
Evo nas u istočnom delu grada.
Ima li još? -Ne. –Ne, žao mi je, Džek.
Ima još oko sat i četrdeset minuta do tamo, s obzirom na saobraćaj.
Stvarno? -Da. –Misliš da ovde možemo naći nešto?
Ne, ja ću naći nešto. –Kako ti je sin? Koliko on sad ima godina?
Sedamnaest. -Nemoj me jebati!
Dobio je stipendiju, igra bejzbol na faksu. Vreme leti.
O, to je super. -Ponosan sam na njega.
Moj mali dečak više nije tako mali. –Ne ide mi se kući.
Voleo bih da ti nađem neki lokal.
Žao mi je, Džek, ne poznajem ovaj kraj. -Možeš li da staneš ovde?
Sigurno? -Da. –Dobro.
Ovde. Ovo je, kao, neki jebeni bar. –Ovde? -Šta piše? "Blu Blu." –Evo, odmah ću.
Sranje. –Čekaj!
Moj čovek! Da ti nisi... -Ovo je bar, je I'?
Da, ali nije za tebe. -Ima alkohola?
Da, ali... -Onda jeste za mene.
Sranje! Ovo nije normalno! –Kako si, ćale? –Kako sam? Dobro, ako ima neko piće.
Dobro? -Da. –Znači, tu je šank. -Ovo je moja hostesa Žizel.
Zdravo. -A ovo je Džek.# O, da, konačno... -Izvini, ćale!
Dajte mu šta god hoće! –Moliću džin sa kockom...
# Nebo je plavo iznad nas
Hej, matori! –Bože, ne verujem! –Je li ovo neki kupleraj? -Jeste, ćale, jeste.
Ali, pazi, petkom uveče je uvek ludilo, sve lomi!
Mislio sam da sam se uveo u neko halucinogeno stanje.
Ili tako nešto. -Nema veze. Svako je dobrodošao. –Možda zbog tih kostima i to.
Daj da ti naručim piće. –Važi.
Rasturite večeras, dame. Izađite i pokidajte, važi? –Spremna. -Uvek spremna!
Nadam se da ste već u svojoj muzici. –Da ne bih morala da vas sredim.
Ovo je profesionalni nastup.
Super, još si tu!
Sviđa mi se ovde. -Je li sve u redu? –Da, razgovaram sa Niki. Poznaješ Niki?
Zdravo, Niki, kako si? -Priča mi svoju životnu priču. –Evo je moja madam.
Svi je poznajete, radila je ovde kao konobarica.
Večeras će vam servirati nešto drugo: predivne francuske pesme.
Je l' stvarno peva, ili ima karaoke i to? –Ne, stvarno peva, ćale. Gledaj.
# Oči pred kojima obaram svoje, # smeh koji se gubi na usnama,
# to je preslikan portret
# čoveka jedinog mog
# kada mu ležim u naručju
# i slušam njegov šapat
?život je ružičast sav
# Govori mi reči ljubavi,
# male, obične reči,
# reči koje ostaju
# uneo mi je u srce
# beskrajne sreće zrnce
# znam i zašto je tu
# i ništa više neću biću njegova samo
# i on će biti moj, za ceo život
# kada ga vidim, znam
# znam i osećam
# da srce bije sve jače
Ko će da ostavi malo francuskog bakšiša?
# njegova sam i on je moj, za ceo život,
# doživotna je naša strast,
# otada osećam i znam:
# život je
# ružičast!
Bravo, mala! Bravo!
Jebote. –Ćale, ti plačeš? -Malo.
Moraš da je upoznaš. –Šta? -Moraš da je upoznaš!
Ne mogu da je upoznam. -Možeš! Dođi. –Molim te, peškir, srce! Hvala.
Gospođice Ali, sada ste pevali na francuskom, a sledeće nedelje?
Ne znam. -Vidi malu, zna jezike. –Daj nešto na marokanskom.
Ovo je moj drugar, Džekson Mejn. –Ovo je Džekson Mejn. -Zdravo!
Ovo je moja drugarica Ali. –Ćao. -Zdravo. –Mislila sam da si to ti. -Šta kažeš?
Mislila sam da si to ti. -To sam ja. –Hvala! Hoćeš li da sedneš?
Ti stojiš celu noć. -Ti si naš gost. –Pićence?
Gledao sam vas večeras, narode. –Da mi se potpišeš na sisu? –Naravno.
Znaš, ovde važi pravilo "PSS". –Da? -"Ponesi svoje sise."
Čekaj, to nisu njene sise?
Zašto si ovde? –Molim? -Otkud ti ovde? –Svirao sam u blizini. Ja sam muzičar.
Kako je prošla svirka? -Mislim da je bilo dobro.
Dobro, evo, idemo. -Hvala ti! –Je li dobro ovako? -Odlično. –Na kojoj?
Na obe, boli me uvo! -Fufo! –Da ide preko obe? -Džeksone Mejne, kurvo!
Samo ću... -Super!
Prilično je veliki potpis. –To je to, super. -Hvala najlepše!
Sada, polazite svi kući! Znate kako se kaže:
Gubite se u tri lepe odavde!
Neću da izgubim dobar glas, kao ni dozvolu za točenje alkohola,
zbog vas, kurve, zato se pakujte! –Bilo je dosta cirke!
Lepo se provedite! -Često ovo izvodiš?
Šta? -Ovaj nastup. –Da. Devojke su mnogo dobre prema meni.
Ne dozvoljavaju da bilo ko peva kada one imaju nastup, ali vole kako ja pevam.
Molile su me da pevam. –Velika čast, zaista. Deo sam ekipe gej cura.
Je l' to prava obrva?
Ne.
Napravila sam je od trake.
Šta je, kao, zalepljena? -Da.
Mogu li da je skinem? –Može, naravno.
Šta sve ljudi rade, neverovatno.
Vidi. -Da. To je to. –Spustiću je. -U redu.
Evo. –Zašto pokrivaš oko? –Zato što više nemam obrvu.
Ovo je samo da bih ti video lice.
Da, to je to.
Zašto si došao ovde? –Tvoj drugar me doveo. Hvala mu na tome.
Mogu li da te častim pićem?
Moram da se presvučem, imam još farbe u kosi. –I obrve... -To ti nije prava kosa?
Ne, moja je iste boje kao tvoja. –Dobro. -Ali je farbam ovom...
...šminkom. -Voleo bih da gledam.
Čekaću te.
Ovaj, dobro, važi. –Ako hoćeš da čekaš, popiću piće sa tobom. –Važi.
Kurvo, siđi i pomozi mi da zatvorim lokal, hoćeš li?
Ne nazivaj me tako, ti curo sa perikom šofera.
Šta je, sestro, imaš neki sastanak na ulicama grada?
Izvinite, gospodine Mejn, da li biste bili Ijubazni?
Šta želiš? –Da mi otpevate jednu pesmu. –Ne znam. -Ostavi ga na na miru!
Pokazala sam ti svoje, pokaži ti meni svoje. Hajde.
Već si dobila potpis na sisama, medena. Znači: "Ne, gospodine."
Hajde malo, za mene. -Ovo samo zato što si i ti nastupala. –Divan si. Hvala.
Ej, on je ovde zbog Ali, ne zbog tebe, sestro.
Ali je stvarno fina. -Slatka je, sva od nekih umetnosti i kerefeka. –Svetlo.
Ti si ovo sređivala? -Da, sve. –Odlično je.
Radi li mikrofon? Radi, jebeš ga. –Šta ćete da vam pevam?
Nije bitno, samo gledaj u mene. –Da vidimo... Dobro.
# Vreme je da navike umru stare,
# vreme je da navike umru stare,
# mnogo treba da se čovek menja? i prokleto mnogo da pokuša barem,
# vreme je da navike umru stare
# niko ne zna šta nas posle smrti čeka,
# neko veruje u ono što čuje ili što pročita,
# niko ne zna šta nas posle smrti čeka
# i srećan sam što nazad ne mogu,
# srećan sam što prošla su ta vremena,
# ali duh prošlosti prizvao bih sad,
# znaš da bih znaš da bih.
Jesi li spremna? -Dobro. –Pandurski lokal. -Pandurski?
Jeste, služe piće celu noć.
Može li jedno lično pitanje? -Naravno. –Pišeš li pesme ili tako nešto?
Ne pevam svoje pesme. -Hvala.
Zašto?
Nije mi prijatno. –Zašto ti nije prijatno?
Zato što mi je svako iz muzičke industrije koga sam kontaktirala
rekao da mi je nos prevelik i da zato neću uspeti.
Nos ti je prevelik? -Da. –Imaš prelep nos.
Pokazuješ mi svoj nos? -Da. –Gledao sam ga celu noć. -Ma daj.
Razmišljam o njemu već dugo. –Preterano sereš. -Istinu ti govorim.
Preterano sereš. -Mogu li da ti dodirnem nos? –Bože! -Samo na sekund.
# Bože moj, umirem
Imaš sreće. -Je li? –Pa, ne baš. –Nos mi nije doneo sreću.
Da nije takav, možda bih imala hit. –Ma, to je budalaština.
Nije. Kada uđeš u te kancelarije, vidiš te jebene ljude.
Zure u tebe, saslušaju tvoj snimak i onda su u fazonu:
"Zvučiš sjajno, ali ne izgledaš baš sjajno." –Kada sam bio mali, znaš...
Rođen sam sa nečim u uhu. Nisam ništa čuo.
Šta sam postao? Pevač. Nikada se ne zna. –Pazi, svako ima neki talenat.
Kladim se da je svako ovde talentovan za nešto, ali kada imaš nešto da kažeš,
kada znaš da nešto preneseš ljudima, to je sasvim druga stvar.
Ako ne izađeš na crtu i ne pokušaš, nikada nećeš saznati. –To je istina.
Ako postoji jedan razlog zašto smo tu,
to je da nešto kažemo i da neko to želi da čuje.
Razumeš šta pokušavam da ti kažem? -Da, razumem. –Ne dopada mi se, ali razumem.
Mislim da ti se možda malo i dopada. –Vidim da malo dopirem do tebe.
Ne, ne vidiš.
Dobro je da smo se sreli.
Da. -Dobro je za oboje. –Veruj mi. -Ne znam šta se dešava.
Ne, stvarno. -Ko zna?
Evo me u pandurskom lokalu, sa Džeksonom Mejnom, sve je kao...
Džekson Mejn! -Sad ću se probuditi. –Kada si poznat, izgovaraju ti i ime i prezime.
A ti bi voleo? -Samo "Džek". –Kad smo kod toga... –Evo ide.
Šta? -Jesi li ti to pustio?
Jesi. Kada si odlazio do džuboksa?
Kada čujem ovu pesmu, odmah bih je isključio, jebiga.
Džek Mejn! -Sjebao sam tu pesmu. –Ne, zašto? Ma daj.
Znam da ovo ne bi trebalo da radimo. –Ne bi trebalo da vas gnjavimo.
U redu je. –Imate li fotoaparat? –Moja bivša se tucala sa nekim tipom.
Kaže da tip liči na tebe. –Moram da dobijem tvoju fotku, da joj je pošaljem
da vidi da taj kurton uopšte ne liči na tebe. –Fotografiši.
Hoćeš li biti zadovoljan? To će te učiniti srećnim? –Hoćeš da fotografišeš, a?
Ti, fufice, odjebi. -Šta?
Bože!
Dobro sam, stvarno. Koja glupost!
Moraš da skineš te masnice. –Tražim nešto, neki... –Baš me blam. -... grašak.
Evo ga. Stavi tu. –Moraš staviti neki zavoj.
Voliš Čitose? -Ne, volim gazu. –Gazu ili tako nešto. -Gazu?
Pokušaj ovo tom rukom.
I drugom. –Sviraš klavir?
Onda se moramo pobrinuti za to. -Hvala.
To je to. –Možeš? Dobro.
Da li je trebalo dve? -Nema veze.
Hvala. –Izvinite. Morala sam. –U redu je.
Mada i nije baš u redu. -Prijatno. –Pazite, prebiće vas.
Ovi flasteri će držati, ne skidaj ih.
Boli? -Nema veze. –Mogu li? -Da.
Zaštita.
Stavi tu. -Baš si srce. –I samo još da zamotamo. –Biće dobro.
Kako, jebote, to podnosiš? –Šta? -Ljude koji ti se obraćaju
kao da nisi stvaran, ili koji hoće da te fotografišu?
Je li previše? -Dobro je, hvala.
Ovo boli? -U redu je.
E, tako. –Sada si mobilna. Okreni ruku.
Izgledam kao neki gusar. -Je li dobro? –Rekao sam ti, dobro je što smo se našli.
Kako to izvodiš? –Šta? -Promenu teme.
Je li? -Nikada ne traže da pričaš o sebi? –Ne znam. -Odakle si?
Iz Arizone.
Dečko iz Arizone.
Mislim da je ćale prolazio kroz neku, kao, krizu srednjih godina. –Tako su mi rekli.
Došao je u Arizonu da radi na ranču neke porodice koja je uzgajala orahe.
Na ranču sa orasima? -Da.
Povalio je njihovu kćerku, stidljivu klinku od 18 godina.
Tada se pojavljujem ja. –Sin klinke od 18 godina. -Da. –Ona je umrla na porođaju.
Onda je ćale... -Žao mi je. –On... –Umro je kada sam imao 13 godina, tako da...
Moj brat bi rekao da me on odgajao, ali...
Ne znam. Ne znam ko je koga odgajao.
127 jutara oraha i Navaho Indijanci -to je bilo sve.
# Reci mi nešto, dečače,
# jesi li umoran od pokušaja da ublažiš svoju bol?
# Ili ti treba nešto više?
# Zar nije teško bol nositi duboko u sebi?
Jesam li to ja? –To si ti. –To si sada smislila? -Da.
Prilično je dobro.
# Padam,
# i kada mi dobro ide, osećam da
# žudim za promenom.
Počela sam da pišem ovu pesmu pre par dana.
Možda bi mogla da se ubaci negde, kao neki refren i to.
Da vidim da li se sećam:
# Nedostaju mi dubine,
# gledaj me, zaranjam,
# nikada neću pipnuti kopno
# zaronimo ispod površine,
# gde nam niko ne može ništa,
# daleko smo od plitkih voda.
Jebote.
Šta je ovo?
Ovo je trebalo da mi pomogne?
Da ti odam jednu tajnu?
Možeš da budeš tekstopisac.
Ne brini, neću nikome reći.
Mada ne umem da čuvam tajne.
Pravi si džentlmen.
Stvarno.
Hvala vam. Ovde desno. –Ovde? -Koja kuća? –Ova. -Dobro.
Šta je sve ovo? -To je tatino. –Duga priča.
Šta je on, neki šeik?
Ne, on je vozač. –Hej, imam svirku. Hoćeš li da dođeš?
Kada? -Krećemo prema aerodromu. –Večeras. -Večeras? Ne mogu.
Moram kasnije na posao. Moram da spavam.
Ko će ti negovati ruku? Zbog mene si je zeznula. –Ja. -Ne, ne!
Ja ću. -Ja sam kriv. –U redu je. -Ne, slušaj.
Imaš moj broj. -Dobro.
Hej. -Šta?
Samo još jednom da te pogledam.
Možda sam se ovaj put sjebao.
Niste. –Zdravo, tata. -Kasniš, kasniš.
Zar? Je li kasno? -Jeste. –Pogledaj se, ne znaš ni gde si pošla.
Dođi. -Radije bih u krevet. –Uđi na dva minuta. Volfiju je rođendan. Dođi.
Dva minuta! -U redu. –Volfi! -Da, dušo?
Ko je onaj tip u kolima? -Ne znam o čemu pričaš. –Zdravo, Ali.
Srećan rođendan. -"Srećan rođendan?"
Nije mi rođendan. –Šta kažeš? -Samo sam hteo reći...
Šta se, dođavola, desilo ovde? Bože blagi!
Ovde je haos! -"Startna kapija" je "šupacu geto",
a "loš ritam" je "varui bito". -Šta se dešava? Ko je ovde stavio puter?
Ko se još u Japanu kladi na konje u vreme doručka?
Kod njih nije vreme doručka. -Evo, počinje! –Džo, hajde! -Vi ste ludi!
Uložio sam priličnu sumu. –Šta sam rekla za pušenje u kući?
Beži odavde! -Ko si ti? –Ovo je moja kuća. -Znam da je tvoja kuća.
I ti pušiš. -Dobro, dosta je. –Dušo, tebi je lepo ovde, zar ne? –Jeste, tata.
Samo kažem, ona ovde nema prostora. –Šta kažeš? -Dušo.
Nema prostora. -Sačekaj malo. –Hoću da te moji prijatelji pogledaju.
Pogledajte je dobro. –Ima glas anđela, ali znate šta?
Ne uspevaju uvek najbolji pevači.
Ja znam nekoliko ljudi koji pevaju Sinatru, rasturaju.
Ali kada Frenk izađe na scenu sa svojim plavim očima,
u odelu od kože ajkule i sa kožnim cipelama na šnir,
on postaje Frenk Sinatra. –A svi ti ostali momci,
koji su zaista imali to nešto iznutra,
ostaju samo gomila nepoznatih.
Dobro. Hajdemo, svi.
Vreme je za posao.
Nažalost, samo kvariš sluh. –Neće se vratiti.
Mislim da nije loše da ti postave one monitore u uho.
Pričali smo sa Bobijem pre par nedelja.
Ako ti stave umetke u uho, moći ćemo da pojačamo visoke frekvencije.
U redu, super. -Isključi zvuk. –Dobro. -Pričaću sa Bobijem
i napravićemo nešto. -Prodato. Prodat sam. –Dobro, Džek. -Zovi Bobija.
Tvrdoglavi kučkin sin. -Spreman. Je'n, dva, tri, četiri.
# Ubija me, draga, to što mi radiš,
# bacaš me na dno
Imamo probu. -Moraš ih staviti, čoveče.
Ne mogu da ih nosim. –Stavljam ih u glavu, a tu moram biti ja.
Doktor je rekao da je to jedini način, Džek. –Izgubljeno se neće vratiti.
To je jedini način da sačuvaš to malo sluha. –Opa!
Mislim da nam ide prilično dobro. –Šta hoćeš da uradim?
Vrata su širom otvorena, ako želiš da odeš. -Ne počinji s tim sranjima.
Pokaži malo ponosa u celoj priči, druže.
Hoću da znam da li ona dolazi, ništa više. –Ko da li dolazi?
Drkoš! –Ko je ispred vrata? –Nemam pojma. Neće da kaže.
Ćao, ja sam Fil. -Ćao. –Već smo se upoznali. -Da.
Džek me šalje da te vozim na njegovu svirku. -O, moj Bože. –Moram na posao.
Ne mogu da idem. -Bilo bi mu stvarno drago da dođeš. –Poštujem to, ali...
Ne mogu da odem. Biću u kolima, tu dole niz ulicu.
Reci mu: "Hvala, ali ne, hvala." Tako mu reci.
Čekaj, Ali. Šta to radiš? -Koji mu je đavo? Kakvo ludilo!
To je sjajno. -Šta se, dođavola, dešava? –Takva faca te pozvala na nastup!
To bi mogla biti velika šansa. -Tata, ne počinji!
Zna li on uopšte da ti pevaš? Je li te čuo kako pevaš?
Moram na posao. -Ovo je šansa tvog života. –Ta tvoja boljka nije zarazna.
Oblećeš oko poznatih, kao da će da ti daju pelcer za slavu.
Šta to pričaš? -"E, znaš koga sam vozio?" –Hokus-pokus, odjednom si poznat.
A nisi. To nije magija, tata. -Dušo. –On je pijanac! Sve znaš o pijancima.
Dušo, još je tu.
Jebote, udarila pandura?
Da, bio je šupak prema Džeku, pa sam ga jebeno pukla u facu. –Koja si gangsterka!
Na kraju smo završili na nekom parkingu. Stavljao mi je neki grašak na šaku.
Onda je pevao on, pa ja. Ne znam šta se dešava.
Naredio je vozaču da me svuda prati. –Pratio te od tvoje kuće do posla?
Da. Koje ludilo! -Opet kasniš, jebote. –Šta? –Kažem da kasniš!
Hoćemo li?
Brajane, odlazim. –Nađi nekog drugog. -Brajane, brzo se vraćam.
Obećavam. -Ja ne.
Jesi li mu video facu? -Super! Idemo! –Idemo.
Šta mi ovo radimo? –Da ne znam Džeka, rekla bih da si progonitelj.
Znam, izvini.
To, čoveče!
Lezi odmah na kauč! Ja ću da skinem cipele. –Ovo je fino.
Kako ovo sranje radi? –Ne dirajte to. -Izvinjavam se! –Sranje!
Mogao bih da se naviknem. –Moraš više da se viđaš sa rok zvezdama, znaš?
Mi se ne viđamo.
Ćao, Ali. Ja sam Gejl. –Ćao. -Ćao. –Ostavite torbe. Odmah ih uzimamo.
Spremni? -Naravno. –Dobro. -Hvala.
Jeste li dobro putovali? -Da.
Propusnice. –Hvala. -Stavite ih oko vrata.
Čepići za uši, trebaće vam. Bučno je gore.
Da, stigli su. Idemo unutra. –Odvešću vas pored bine.
Društvo, ovamo. –Izvini, ovo mesto je ogromno. -Dođite ovamo.
Pazite.
Sve u redu? –Zdravo, dečaci.
Srećan je što si došla.
# Ocu svom na postelji samrtnoj rekao sam da sad moram ići
# pogledah ga u oči i rekoh: "Ne postoji način drugi"
# Zato, ženo, kad ti kažem da te volim, mirna budi
# jer ne lažem,
# ja ne lažem, ne treba mi alibi
# jer ne lažem
# ja ne lažem
# nemam nikakav alibi
Hvala mnogo.
Bilo je sjajno.
Moja prijateljica je prešla dug put da bi bila ovde.
Napisala je divnu pesmu, koju bih voleo da vam otpeva. –To je prokleto dobra pesma.
Stigla si! -Ćao! –Super! -Kako si ti? –Bio si baš dobar. -Dobro si putovala?
Jesam. -Je li Fil bio naporan? –Gejl je bila super.
E, sada ćemo da otpevamo onu pesmu. –Uradio sam aranžman, nije baš neki,
ali se nekako uklopi. -Ne mogu. –Žao mi je. –Daj, nije smešno. Džek, ne zajebavaj.
Samo treba da mi veruješ.
To je sve što treba.
Ja ću je svakako otpevati.
Stive? -"Veruj mi." Biće sve okej.
Moraš pevati. -Neću tamo, neću.
# Reci mi nešto, devojko,
# da li si srećna u svetu ovom?
# Ili ti treba više?
# Ima li nešto drugo što tražiš?
# Padam,
# i kada mi dobro ide, osećam da žudim
# za promenom
# a kad mi loše ide, plašim se sebe
# Reci mi nešto, dečače,
# jesi li umoran od pokušaja da ublažiš svoju bol?
# Ili ti treba nešto više?
# Zar nije teško bol nositi duboko u sebi? Padam,
# i kada mi dobro ide, osećam da žudim
# za promenom,
# a kada mi loše ide, plašim se sebe...
# Nedostaju mi dubine, gledaj me, zaranjam,
# nikada neću pipnuti kopno
# zaronimo ispod površine, gde nam niko ne može ništa,
# daleko smo od plitkih voda.
# Od plitkih voda sad,
# od plitkih, plitkih voda,
# plitkih voda,
# daleko smo od plitkih voda...
# Nedostaju mi dubine # gledaj me, zaranjam,
# nikada neću pipnuti kopno
# zaronimo ispod površine,
# gde nam niko ne može ništa, # daleko smo od plitkih voda
# od plitkih, plitkih voda,
# plitkih, plitkih voda,
# daleko smo od plitkih voda sad.
Kako je dobro, čoveče! –Baš dobro, jebote!
Mislio sam da je loš štim i da je tempo previše brz.
Ne, bilo je predivno! -Nisam znao... –Ali, jesi li dobro# -Džek?
Džek?
Pomeri se!
Dobra svirka, čoveče!
Hvala. -Volimo te, čoveče. –Hvala. -Hej, Džek. Razbio si.
Stvarno? -Da.
Ćao! O, Bože! –Gde mi je ključ? Jebem mu...
Evo ga!
Odmah se vraćam, u redu? Samo sekund.
Gde je, gde je...? –Evo ga.
Hej.
Džek? –Probudi ga, otkud znam. –Ne mogu, pijan je. -Možeš!
Išamaraj ga sisama ili tako nešto! –Znaš? Nekoliko puta.
Hvala na pomoći. Baš si mi od pomoći.
Javi kako ide, mala.
Hajde, ortak.
Komirao se.
Da ne pije malo previše?
Šećeru, nemaš pojma koliko.
Mada, znaš šta? –Nikada pre ovoga nije izveo žensko na binu.
A odavno nije svirao kao večeras.
Pa, dobro je to znati.
Jednom je brat došao kući,
a ja sam mlatio nekom šipkom koja se oduvek vukla po gajbi.
Bio sam u svom svetu. –Niko nikada nije svraćao. Tada je on došao
da obiđe ćaleta, koji je bio bolestan.
Seo je i gledao me.
Tako mi Boga, gledao me kao da sam neko poseban i to me nekako ispunilo.
Nije trebalo da pričam. Ne znam. –Zašto? –Zašto što je glupo. -Ne, baš je lepo.
Ti nisi kao moj brat, znaš. –Ne ličim na tvog brata? -On je jebeni matorac.
Moj ćale je imao 63 godine kada sam se rodio.
63 godine? –Brat i ja nismo od iste majke.
Kakav je ovo broj dole?
Pokazuje koliko je ljudi pregledalo snimak. –Jebote, kako to znaju?
Mislim da je to je neki algoritam. –Šta je algoritam? –Neka vrsta ritma.
Ritma? -Da. –Ritam, kao u muzici? -Da. –Da. Mislim, ne znam.
Veruješ li ti toj spravi? -Ne.
A vidiš ovo? –Da. -To pokazuje koliko je ljudi gledalo. –Upravo mu govorimo.
Kako to rade, jebote? -Ja sam pogledao 200 puta.
Ja predstavljam 200 ljudi. -Pusti opet.
Kako si brz! Džek! –Stiže tost.
# Osluškivao sam da li ću te naći... –Prva koja se opire.
# Pusti me da pevam sa tobom
# da ti dam ritam koji te pokreće
Divno. Napisali ste to zajedno? -Vrlo je talentovan.
Mogu li opet da pogledam? -Može. –Gledaću ovo celu noć.
Isuse Hriste!
# Želim da igram glavnu ulogu u putovanju prema tvom srcu,
# da pevam pesmu koja te dotiče
# Ljubavi, muzika tvoja neka bude moja –O, Bože.
Kako si ušao ovde? –Tvoj tata me pustio? Poletimo ti i ja,
# vodi me u tvoj raj, dok muziku nosim,
# muziku tvoju volim. –Šta?
# Ti si muzika za moje oči,
Ne osećam ovo prema svakome. –Dobro, onda smo na istom. Hajde pevaj sa mnom.
Gde? –Prva stanica je Arizona.
Ja ne sedam sa tobom ako si pio. –Nisam ni pomislio na piće ili slično.
Videćemo do kada. Sačekaj me dole.
Kada sam imao 20-30 godina, pomalo sam pevušio.
U stvari, mnogi su mislili da sam... bolji od Sinatre.
Frenka Sinatre?
Šta zapisuješ tu? –Moja pesmarica. Obično kucam na mašini, ali...
Nešto mi je malopre palo na pamet, pa ne bih da to zaboravim.
Kako ide pesma?
# Sama sam u kući...
Je l' ti drago? Dolaziš kući, sviraćeš za svoju publiku iz Arizone?
Nije baš da dolazim kući. –Izbegavaš svoj dom? -Ne znam.
Previše je vruće ovde i...
previše se toga desilo, ne znam.
Onaj ranč sam kupio i dao ga bratu.
Tu smo sahranili ćaleta. Hteo sam da budem siguran da niko
neće gaziti po njegovom grobu ili... ... neka slična sranja. -Je li u blizini?
Nije daleko. –Zašto ne odemo tamo? Kad je već tu.
Džek?
Ako se uopšte pojavi! –Ljudi improvizuju tamo već pola sata, jebiga.
Vreme je da počnemo. –Kako ti nije dojadilo...
Prodao si tatin ranč! –Pretvoren je u jebenu farmu!
Kupio sam ga za tebe.
Gde je njegov grob? –Zbrisala ga je jebena oluja. –Njegov grob više nije tamo.
Rekao sam ti, ali bio si pijan k'o dupe.
Bio si urađen, pišao si svoju labudovu pesmu.
Što, pustio si suzu za tim govnarom?
Kog si obožavao, iz ne znam kog prokletog razloga?
Tata je od tebe napravio
samo još jednog ortaka za cirku.
Završio bi kao on da je potrajalo. Znaš to, jebote.
Šta si ti mislio? –Da me bolelo uvo za sve?
Dok sam ti čuvao dupe po celom jebenom svetu?
Da.
Dobro opravdanje. Odgajaš mlađeg brata
da bi zataškao činjenicu da nisi bio dobar muzičar.
Ako nisam bio dobar, zašto si skidao moje pevanje?
Šta? -Zato što nisi imao šta da kažeš.
Bio si sujetan. Nisi hteo da pevaš pesme koje sam ja pisao.
E, imam nešto da kažem, ortak. –Neću više da budem tvoj potrčko.
Dajem otkaz.
Glas mi je pukao pre par meseci,
treba mi ova doza steroida. Bolje sprečiti nego lečiti.
Hvala. Biće dobro.
Hej.
Sve u redu? -Da.
Pa, da zasviramo.
# Ne pitaj me za dane buduće, # ne pričaj mi o danima prošim,
# dajem ti svoje srce na zajam, ništa nije zauvek,
# ne lažem
# Vreme je da navike umru stare,
# vreme je da navike umru stare
# mnogo treba da se čovek menja, # mnogo treba da pokuša barem
# Vreme je da navike umru stare,
# niko ne zna šta nas posle smrti čeka,
# niko ne zna šta nas posle smrti čeka
# Neko veruje u ono što čuje, ili što pročita,
# niko ne zna šta nas posle smrti čeka
# I srećan sam što nazad ne mogu,
# srećan sam što prošla su ta vremena,
# ali duh prošlosti prizvao bih sad
# Znaš da bih
# znaš da bih
Dobro, imam ideju za kraj.
Biće malo drugačiji. –Malo ćemo drugačiji kraj, važi?
Odradićemo bis i ono što smo rekli. –Važi? Hajde da odradimo ovo.
Šta to radiš? -Hajde, hajde.
Dobro, slušaj. Evo šta ćemo. –Otpevaćeš onu tvoju pesmu koju ja volim. –Ja ne.
Nemoj, molim te! -Otpevaj je, biće super.
Džek, molim te. -Samo je otpevaj. –Obećala si. Volim te.
Uvek nas se sećaj ovako kao sad.
Narode, sada pozivamo Ali da dođe da nam za kraj otpeva jednu svoju pesmu.
Hvala.
# Nebo Arizone
# gori u tvojim očima,
# dovoljan je pogled i ja gorim kao plamen
# U duši nešto krijem
# poput zlata Kalifornije,
# otkrio si zrak u meni koji nisam mogla naći
# Kada sam sva zbunjena i ne mogu naći reči
# na rastanku, bol osećam
# Kada sunce smiraj traži, a bend prestaje svirati,
# uvek ću nas se ovako sećati
# Ljubavnici u noći
# pesnici u pokušaju
# ne znamo da slažemo rime, ali, nosimo se s time
# ali zato jedno znam
# put me vodi tebi,
# ti si taj deo mene koji ne umire
# i kada sam sva zbunjena i ne mogu naći reči
# na rastanku, bol osećam
# kada sunce smiraj traži, a bend prestaje svirati,
# uvek ću nas se ovako sećati
# Ne želim da budem samo sećanje
# Kada sam sva zbunjena i ne mogu naći reči
# na rastanku, bol osećam
# kada sunce smiraj traži, a bend prestaje svirati,
# uvek ću nas se ovako sećati
# kada me pogledaš,
# svet bledi sav,
# uvek ću nas se sećati
# ovako kao sad.
Ali! Ali!
Jebote, bilo je super.
Pokidala si! –Evo nam kola. -Ali, bilo je fantastično.
Hvala. -Ti si bila fantastična. –Hvala.
Ne znam da li znaš li ko sam ja i za koga radim? –Ja sam Rez Gavron.
Znam ko si ti.
To što ti imaš je više od ovoga večeras.
Znam ljude koji bi hteli da čuju šta imaš da kažeš kroz svoju muziku.
Ovo nije obična svirka. To što radiš je fenomenalno. –Ti imaš sve što je potrebno.
Pitanje za tebe je: "Šta ti želiš?"
U mogućnosti sam da ti pružim sve što želiš. –Ja... ja nemam...
Moram da popričam sa Džekom.
Kaže da Interscope Records hoće da potpišu ugovor sa mnom.
Kaže i da imaju fantastičan studio i prostoriju za svirku uživo.
Angažovaće vrhunske producente
za moje snimanje. –Kaže da mu se sviđa 'Look What I've Found'.
Sećaš se pesme iz restorana? –Kada smo svratili tokom vožnje? -Da.
Da? –Drago mi je što smo popričali, zaista veruje u mene.
Je li dobro? -U redu je. Dobro je on. –Stalno mi to radi.
Hej, Džek.
Hvala.
Šta je bilo?
Šta to radiš?
Ti Ijubomorni kretenu.
Baš mi je drago zbog tebe. –Je l' da? –Džeksone!
Bože!
Džek, stani!
Zašto si tako Ijubomoran, dečko?
Šta to radiš? –Šta je bilo? Neka frka?
Hoćeš da te učinim manje...
Hoćeš da se igramo? Dobro, hajde.
Koji je ovo đavo?
Žao mi je. -Ne, dobra si. –Zvučiš odlično. -Vi ste odlični.
Ponovićemo. Snimam te.
Je'n, dva...? Sama sam u kući –Samo sekund. Na moj znak. Ulazimo odmah, važi?
Treba li da, ovaj...
Izvinite, ali zar ne pevam od početka?
Čućeš drugi stih, posle toga bih počeo da snimam. –Mislim da znam kako da pomognem.
Hvala, samo izvoli. -Bilo je stvarno dobro do ovog dela.
Ući ću kod nje na trenutak. -Važi, Džek.
Nikada nisam snimala. -Treba ti klavir.
Zašto ne bi svirala i pevala? -Da, uvek sviram pratnju na klaviru.
Probaćemo sa klavirom... i videćemo kako će biti. Je li to u redu?
Jeste. Hvala ti. -Dođi. Super ti ide.
Dobro si? -Ne, imam tremu. –Mnogo si lepa. -Hvala.
Hvala.
# Sama sam u kući
# izlazim u grad
# vidim dno sto flaša
# sve ih razbijam
# ne mogu da hodam
# ulična svetla su kao zvezde
# i gle šta sam našla –Upoznali ste novu devojku?
Rez! Kakav je plan? -Šta se radi? –Hvala, druže, za ovo.
Mi smo u pop muzici, deco. Treba da dobijemo bitku, okej?
Vi ste trupe i zvaću vas "trupe", da se zna da idemo u borbu.
Kako ide tekst, Ali? Ne puštaj da čekam -To! Daj mi to ponovo.
# Kada nemam nadahnuće –Dišite!? Ti ćeš mi ga dati
Ovo je samo doterivanje i stvaranje imidža.
Znam. Samo ne bih da se moj talenat izgubi u svemu tome.
Neću dozvoliti da ga izgubiš. –U redu.
Šta da radimo s tobom? –Šta... O, kako je lep!
Ima tvoje trepavice. –Stvarno ima tvoje trepavice. Hej, drugar!
Ovo nikada nisam radio, da znaš. –Jesi, jesi.
Izvini, molim te. –Molim te. Za moju ljubav.
Hajde sa mnom u Memfis.
Gde? -Moram da odradim nešto.
Imam neku tezgu.
Totalno smaranje. Nikada nisam mislio da ću morati da tezgarim, ali
pomirio sam se s tim.
Hoćeš li sa mnom? Možda bi moglo da bude dobro zezanje.
Rez traži da budem tu. Izbacili su singl i stalo im je da ja zatvorim album.
Tako da na tome radim. -Čuješ li ti sebe? –Slušaj šta si sad rekla.
Ljudi koji hoće da čuju tvoju poruku--to je prava stvar. –Ja ne mogu... -Hej.
Shvati.
Inače, hvala ti. –Hvala na čemu? -Stvorila si mi dom.
Ovde se ranije nisam tako osećao.
25. GODIŠNJA KONVENCIJA FARMACEUTA
Jebiga.
Džek, dobro si?
Džek?
# Tretiraj me kao pacijenta,
# samo nemoj više da te čekam,
# jer ću se izgubiti u gomili samih
# Ti si moje nadahnuće,? nestaje kada sam bez tebe,
# trebaš mi da mi ga ti daš –Iz kog razloga vi niste gore?
# Položi me
# položi me i oseti me # položi me dole sad
# položi me, isceli me
# ništa drugo ne može, ne može da isceli me
# i dok još možeš ukradi me
# ukradi me za sebe od mene# isceli me
Fantastično! -Da li je došao Džek? –Ne znam gde je. -Kako to misliš?
Nisam se čuo s njim. -Ne mogu da ga nađem. –Zvala sam ga tri puta.
Šta je ono bilo sa plesačicama?
Mislila sam da je bolje da radim sama. Ta pesma me potpuno obuzima.
Dobro. Ali, ne smeš biti nevaljala prema meni.
Moraš da razumeš da je ovo moj posao
i da moraš da mi veruješ, je I' tako? –Zato, kada ti dam plesačice,
neću da igraš bez njih i da mašiš korake, u redu?
Moramo da ti sredimo kosu. Da promenimo boju. –Šta fali mojoj kosi?
Možda platinasta. -Neću da budem jebena plavuša.
Ja sam ono što jesam. I brinem za Džeka. –Pronaći ću ga, u redu?
Pronaći ću ga.
Džek.
Čini mi se da se ovo već dešavalo.
Nisam verovao da će se ponoviti tako brzo. Hajde, brate. Ustaj.
Tako. Idemo.
Mislio sam da sam ušao u kuću.
Zamalo da te ostavim tu, baš si se udobno smestio.
Kako si? -Bilo je i bolje, čini mi se.
Izvinjavam se zbog povrede vaše svojine... -Izvinjenje nepotrebno.
ili šta već. -Jeste li za kafu? –Stavi, dolazimo za minut.
Dobro.
To je tvoj sin? –Džek, on sada ima onoliko godina
koliko si imao ti kada sam te upoznao.
Video te na Jutjubu. –U spotu sa onom devojkom. -Da.
Obradovalo me to, čoveče. To si bio ti.
Jednostavno si cepao svoje, brate.
I ona piše pesme.
Ona je napisala onu pesmu? -Da. –I gomilu drugih.
Ukačila se sa nekim tipom, menadžerom, hoće...
Znaš već. –Dobra je ona, brate. -Znam.
Možda je ona izlaz.
Nemaš čega da se plašiš, brate.
Znaš, ona je kao,
ne znam, kad isploviš,
kada isploviš na otvoreno more, a onda, jednog dana, nađeš luku
i kažeš: "Ostaću ovde nekoliko dana."
Nekoliko dana se pretvori u nekoliko godina.
I ti zaboraviš gde si uopšte pošao.
A onda shvatiš da te, u stvari, zabole gde si pošao, jer ti je lepo tu gde jesi.
Ja to tako gledam. –Meni je lepo tu gde sam.
Nisam ni znao da mi je toliko lepo dok ne videh jutros tvoju guzicu u mojoj travi.
Hajde, brate. Dođi malo da prilegneš.
U avionu sam smišljala milion stvari koje ću ti reći, a sada se ne sećam nijedne.
Džek. –Drago mi je što si ovde.
Ipak si, na kraju, došla u Memfis.
Jebem mu!
Ovo više neću raditi.
Neću više dolaziti po tebe.
Sledeći put ćeš morati sam da počistiš za sobom.
Razumeš?
Kakav je bio nastup?
Bilo je strava, jebote.
Otkačila sam plesačice. –Plesačice? -Da.
Dobro.
Jebeš plesačice. –Ti samo treba da pevaš.
Tako sam se uplašila zbog tebe. -Žao mi je.
Video sam snimak na Jutjubu. –Odličan je. –Hvala najlepše.
Izvinite me na sekund.
Šta je bilo? -Imaš li neka klešta?
Hoću samo da odsečem žicu sa gitare, ništa drugo.
Ovde obično stoje klešta, ili nešto slično. –Evo ih.
Ne znam gde mi je majka. –Da, razumem. -Ti si lepa. –Ja?
Misliš da sam lepa? Hvala. I ti si lep.
Odličan je snimak. Džek mi je rekao da si ti napisala tu pesmu.
Naterao me da ponovo pevam svoje stare pesme.
Zna on kako se to radi. -Da, zna. –Hoće li neko još makarona i sira?
Dušo?
Evo ga. Šta se radi? –Razumeo sam ono što si rekla.
Šta to radiš?
Je l' se zezaš? –Je li toliko glupo? -Ne.
Nije glupo. -Zar nije glupo to što sam uradio? –Zato ste ustajali od stola?
Reče da traži neka klešta. –Nisam znao da hoće "to".
I ona ima prsten! –Dobro, to je igračka. –Ne. Džek, sačekaj trenutak.
Hajde da se ovo blagosilja još danas.
Stvarno. -Dobra ideja! –Donesi haljinu. Ja zovem svog rođaka.
Subota je i neće biti nikoga. –Idemo. -Stvarno to želiš?
Tu će sve dobiti na magiji. –Gde? Kakvoj magiji? –Na tom mestu. -Šta vi pričate?
Ta crkva je posebna. -Možemo da krenemo. –Hajdemo po haljinu. -Idi gore s njom.
Biće divno!
Ne mogu da verujem šta radim! Dobro, jasno.
# Ne znam šta je ljubav...
Brate moj. Drago mi je što te vidim. -Hej! –Džek! -Drago mi je, brate.
Hvala vam najlepše. -Dobrodošli u Božiji dom. –U ime oca... Mislim da tako ide.
Da li ga... uzimaš?
Da. –Da.
# Ne znam –Čestitke, čoveče.
Poslušao sam te. -Drago mi je.
Jedno po jedno, važi? -Šta?
A, nisam te razumeo!
# Znam da postoji nešto što je stvarno za mene
# kunem se da sam videla anđela
Mnogo ljudi je dole? -Da. –Bolje da izađe pre nego što odu. -Hoćeš da vidim gde je?
Trebalo bi uskoro da krenemo. –Bilo bi dobro.
Ali.
Ulazim.
Šta radiš u kadi?
Sve je tako uvrnuto. –Dođavola, potpuno sam se pogubila.
Svaka pesma je dobra,
a kada pustim celu ploču, ne znam šta sam htela da kažem, jebote.
Ne znam, ali znam da zaista izgledaš kao zvezda.
Stvarno? -Da.
Šta kažeš za njenu kosu, izgled i to? –Pričao sam sa njom. -Dobro.
Sve je super. -Je li ti to biraš? –Ne, zapravo ona bira.
Nemaš piće? -Molim? –Nemaš piće?
Nemaš čarape?
Ta ti je dobra. –Nikada ne bih mogao da se naviknem da ne nosim čarape.
Stopala ti se... -U stvari, nosim čarape. –To su ove nazuvice
koje idu uz ove cipele. -A, to. Kriješ ih. –Da, krijem ih. –Dobro, to je to, evo.
Dobro je svetlo. Pridrži mi ovo, malena. –Hej, Ali, lutko!
Čekaj, čekaj. Dođite. Suki, Donte, dođite ovamo.
Izbaciću sise sa Džeksonovim potpisom! –Ćao!
Draga, slušaj, samo hoćemo da ti čestitamo. –Čestitamo! Volimo te!
I ja volim vas. -Molimo te da se brzo vratiš. –Ubacili smo Etu umesto tebe.
Evo je kraljica! -Prekinite!
Šta ti misliš? –Divno je. –Ti. "Subota veče uživo". Domaćin je Alek Boldvin.
Uspeo si to? -Kraj sezone. –Nemoj zezati! –Nemoguće! Bože! -Ti si uspela!
Fantastično! Hvala. -Čestitam. –Čestitam!
Gospode! -Hajde dole sada. –Svi te čekaju. -U redu.
Mogu li na trenutak da popričam sa njom napolju? –Brzo ćemo.
Ne prikazuje te baš verno.
Govorio si da voliš moj nos. –Volim tvoj nos. -Ovde je stvarno veliki.
Voleo bih da je još veći. –Trebalo bi da bude preko celog bilborda.
Zajebi sve koji su ti rekli bilo šta za njega.
Trebalo bi da na bilbordu bude samo tvoj nos. –Samo nos? To bi bilo šašavo.
Slušaj, nikada sebi neću oprostiti ako ti ovo ne kažem.
Šta?
Ako ne zaroniš duboko u sebe,
izgubićeš tlo pod nogama.
Samo ti to govorim.
Ako izađeš pred publiku, a ne kažeš istinu, gotova si.
Ti imaš svoje ja, imaš šta da kažeš.
Sada te slušaju, ali neće te slušati zauvek. Veruj mi.
Zato, iskoristi šansu.
I nemoj se izvinjavati, nemoj se pitati zašto te slušaju,
do kada će te slušati, samo izađi i reci svoje.
Jer ti govoriš jezikom anđela.
Pop! Šest udesno i hop! –Kretnja, promena. Dole. –Hop! Kretnja, promena.
Stav. -To! –Poslednji deo. -Znam. –U redu!
30 sekundi.
Crveni signal.
Alek za 20.
15.
Spremite se, narode. Idemo. Spremni? Prva pesma. –Spremi se, Alek.
Za deset, devet... -Alek za deset.
8,7,6... -Kamera 4 spremna. Razvuci četvorku. –Alek za pet sekundi.
4,3,2,1... -Kamera 4 ide. Razvuci četvorku.
Uključi Aleka! -Dame i gospodo, Ali. –Razvuci jedinicu.
# Zašto si tako dobar u džinsu?
# Zašto mi prilaziš sa tako dobrim dupetom?
# Budiš moje bludne misli
# to nije moj stil
# Zašto me zasipaš porukama?
# Moram da razmišljam i o drugim stvarima, imam mnogo obaveza
# to nije moj stil? Zašto mi to radiš
# zašto mi to radiš? zašto mi to radiš
# zašto mi to radiš
# Zašto mi to radiš?
Gusenica se pretvorila u leptira.
Šta, kog đavola, ti radiš ovde? –U gradu sam zbog svirke. –Radim za Vilija.
Radim za Vilija. -Nemoj srati. –Da. Mislio sam, hajde da svratim da je vidim.
Da.? klečim i molim se? da uvek budeš tu, da nikada ne odeš
Je'I ti sluh ide na gore?
Pa, tu sam sa ženom, ide nam sasvim dobro.
Čudno da sam naleteo na tebe.
Mislio sam da te zamolim da se vratiš da radiš sa nama.
Moram priznati, lakše je bez tebe.
Slušaj. –Ako upadneš u neku nevolju,
pozovi me.
Hvala vam!
# Ne želim drugi osećaj
# ne želim drugi osećaj
Dobro je svetlo!
To je to, Ali.
Tako je, Ali. To mi se sviđa.
Bože, već je rano jutro. Celu noć sam ovde.
Rano za mene, kasno za tebe. -Drago mi je što te vidim. –Kako si? -Malo sam...
Odlične su fotke. -Misliš? –Vidi kakve su, jebote. –Prelepe su. -Gledaj!
Ova je fantastična! -Čak i ne liči na mene.
Upravo si nominovana za tri Gremija
i za najboljeg novog izvođača.
Upravo su objavili.
Narode! Nominacija za Gremi!
Jesi li ti pio nešto? Jesi li sada pijan? –Par piva. –A tek je jutro.
Da.
Hej, drugar.
Nominovana si za tri Gremija. To je, jebote, super. –Hvala. Kako si saznao?
Bobi mi je rekao.
Pozvao me, rekao je da
hoće da rade neku svirku posvećenu Roj Orbisonu. Hoće da ja pevam i ta sranja.
Odlično. -Nešto kao, neka super-grupa i to.
Ali, poenta je da si ti nominovana za Gremija, što je super.
Samo, pokušavam nešto da skapiram:
"Zašto mi prilaziš, sa tako dobrim dupetom?"
Tekst moje pesme? -"Zašto se šetaš u džinsu?"
"Zašto mi prilaziš, sa takvim dupetom?"
Da, to je moja pesma. Šta fali mojoj pesmi?
Slušao sam je i slušao, jebi ga...
Ne razumem šta pokušavaš da kažeš.
Tako je, samo nastavi da piješ.
Tu ćeš pronaći odgovor. -Možda sam te izneverio, jebi ga.
To me ubija. Izvini. -Ti si me šta? Izneverio?
Da, ti se sramotiš, a to je samo... –Ja se sramotim? -Žalim te.
Da. -Ja se ne sramotim! –Moram da ti kažem. -Ti se sramotiš!
Toliko te sramota samog sebe da moraš mene da ponižavaš.
Ti se plašiš da si ružna, a nisi.
Potrebno ti je da svi oko tebe kažu da nisi.
Nije dovoljno kada ja kažem? -Ne mora niko da kaže.
Hoću da me voli moj dečko. U stvari, muž. –Ko ti je dečko, jebote? Imaš dečka?
Da, imam dečka. -To boli. –Imam dečka. -Zoveš me jebenim dečkom.
Ti si mi dečko. Bićeš mi dečko ako me ne budeš tretirao kao svoju ženu.
Ne znam ni šta to znači, jebiga.
Znači da treba da se očistiš od svojih sranja. U jebenom si haosu.
To znači to, dakle. -Pa, ne znači. –Ne?
Dobro, hoćeš da budeš moj ortak za cirku? Da vežbamo malo?
Ne možeš ti to da izdržiš. -Ne mogu? Daj da vidim.
Znaš šta? Previše brineš ko šta misli.
'Ajde, Džek. Hoćeš da budem kao tvoj ćale? –Da budem tvoj ortak za cugu? -Da.
Ne možeš biti kao moj ćale, trudi se koliko hoćeš.
Imao je više talenta u jednom noktu nego ti u celom telu.
Tako da nemoj da se zajebavaš sa tim, znaš?
Preteruješ, jebiga. -Zašto ne popiješ još jedno piće,
pa da se svi ubijemo od džokanja, a?
E da, daj malo onih tvojih tableta. -Ti si obična rugoba, ništa više.
Ja sam šta? -Ti si jebeno ružna. –Marš u pičku materinu! –Napolje!
Kažem, izlazi napolje! –Dobro.
Dobro veče.
Sedam i osam i hop! 2, 3, 4, 5, 6, 7, gore! –Povuci!
Šest. Idemo, oseti!
Dole, gore! Hop! Ljuljaj! –Hop! Šest. Idemo! To!? Hoću da te ostavim
# ali, ne daš mi, ne odlazim tvoje reči odzvanjaju, i ne mogu neću ništa postići
Super. -Otkud ti ovde? –Neki nastupi su otkazani, pa sam se ranije vratio.
Mislim da sam preterao,
znaš već, loše sam se poneo.
Povredio si me.
Zaista si me povredio. –Žao mi je.
Nisi pio.
Šta kažeš? –Kažem, nisi pio. Mogu da osetim. –Ne, nisam.
Trebalo bi da se vratim na probu... -A, da. Mogu li da gledam?
Da. –Vidimo se kući. –Da sačekam da te povezem?
Neka, vidimo se kući. -U redu.
Kako misliš, ne žele da ja pevam? –Uzeli su nekog klinca, u poslednji čas.
Nisu mi ništa rekli, jebiga.
Slušaj, već smo prolazili kroz to.
Više puta. –Da. –Nisam bio previše ubedljiv.
Dobro je da znam
da sviram gitaru. Nema problema, snaći ću se.
Sviraćeš? -Naravno.
# Moram da te primetim lepa ženo
Gde su umeci? Ne čujem dobro.
Tu će biti monitor? # da li si sama kao ja?
# lepa ženo, hajde da hodamo -U redu.
# lepa ženo, hajde da pričamo
# lepa ženo, osmeh mi daj
# lepa ženo, da, da
Stvarno mi je čast. –I meni je čast. –Super si. Biće zabavno.
Nadam se.
Ko će biti prateći vokal? –Molim? Sećate se šta je Pol rekao?
Pol Anka je rekao da imam više prirodnog talenta... nego Sinatra. -... nego Frenk.
Tako je! -Tačan citat!
Dobro, ali... Bože!
Dušo moja. –Ovo nije moguće. –Gremi nagrada.
Zdravo svima. Kako ste? -Evo i njega! –Kako si?
Jesi li dobro? –Šta? -Jesi li dobro? –Jesi li? –Super sam. -Sigurno?
Da, super sam. –Rekli su mi da uđem ranije, zato moram sada da idem...
Proverio sam gde ćeš sedeti, biću odmah pored.
Dobro. -Ne smem da propustim tu dodelu. –Dobro. -Sediš pored mene.
Opet si složio onu facu. –Je I'? Evo, nema je više.
Dolazim večeras da gledam kako sviraš i pevaš.
Džek, ona tvoja kolekcija ploča je izvanredna.
Uzmi koju god hoćeš. Uzmi sve. –Koju god hoću? -Reče: "Uzmi koju god hoćeš."
Bolje da nije rekao.
# Lepa ženo
# što hodaš ulicom lepa ženo
# voleo bih da se upoznamo
# lepa ženo
Mislila sam da će on da peva? Ne verujem da postojiš, nisi stvarna
# tako si lepa, najlepša -O, Bože!
# Lepa ženo, zastani na tren, lepa ženo
# moram da te gledam, lepa ženo
# lepa si, najlepša
# da li si sama kao ja?
Šta, gotovo?
Dobro si? -Jesam.
Nominovani su... –Ovde? –Ćao, kako si?
Dođi, dušo. Sedi, sedi. –Ćao. Jesi li dobro? -Pošao sam u toalet,
ali su me strpali ovamo. -Uvuci noge. –Moram u toalet. -Uvuci noge.
Najavljuju tvoju kategoriju. Tiše.
A dobitnik je...
Ali!
Šta je bilo? -Osvojili smo nagradu! –Je l' zato svi... -Tako je!
Gde idemo? –Ostani tu. Idi sedi. –Ostani tu i sedi.
Važi.
O, Bože, hvala! Predivno izgledaš. Hvala!
Ne mogu da verujem da sam osvojila ovu nagradu.
Hvala Rez Gavronu, mom menadžeru.
Hvala što si verovao u mene...
...i rekao da se ne skrivam iza klavira, već da izađem na binu.
Jesi li ti pobedila?
Hvala mom... Džeksonu Mejnu, mom suprugu. –Da dođem gore? -Mnogo te volim.
Uvek sam želela da pevam na velikoj sceni
i tu sam gde jesam zahvaljujući njemu.
Večeras se baš dobro zabavljamo.
Ja...
Gledaj.
Sada ću se zahvaliti... -Jesi li videla, ovo si ti?
Da, jesam.
Počela sam da pevam sa ovim divnim čovekom i pevaću sa njim do kraja života.
Je li tako, dušo? -Jeste.
Srećna sam što sam u društvu
tako divnih muzičara. –Ovo je ostvarenje sna i sve što mogu da kažem jeste
da verujete u sebe i da ne odustajete jer ima mesta za vas na ovoj sceni.
Sranje, jebote. -Prijatno veče. –Uh, izgleda da sam se upišao...
Upišao sam se. -Okreni se.
Koje sranje! –Odvedi ga pod tuš! -Hajde, stari vuče. Ali, idi nazad, važi?
Levo, tata. -Našao sam. –Idi tamo! –Oni će! -Ja ću!
Šta to radiš mojoj kćeri? -Polako! –Šta je s tobom, koji kurac? –Skidaj!
Prokletstvo! –Pazi mu glavu, jebote.
Pazi! –Bobi će te odvesti...
Zovi Bobija...
Ne, Džek, ustani!
Neću da mi se udaviš, dušo! Ustani!
Žao mi je, ja... preterao sam. –Je li sve u redu? -U redu je.
Dobro mu je.
Znači, svako vodi svoj dnevnik... a ne smemo zaboraviti ni domaći zadatak -
tri stvari koje sam tražio da zapišete.
Zdravo, Džek. -Izvinjavam se što kasnim.
Ne smeš kasniti, Džek.
Razumem. Izvinjavam se. –Dobro. Gde je tvoj dnevnik?
U mojoj sobi. -Ne, ne. Nemoj.
Sedi. –Znači, razumeli smo se. Ovde se ne kasni, je li tako?
Dobro.
Da li bi želeo nešto da nam kažeš? –Pa...
Zahvalan sam...
što sam došao ovde...
da pokušam da se saberem.
Zovem se Džek. Ja sam alkoholičar.
I narkoman.
Za sve sam ja kriv. -Ni slučajno, tata. –Nastavi sa večerom.
Izvini, ne znam ni šta sam spremila.
Uzmi malo voća.
Koliko puta si mi nosio klavir?
Koliko puta si me čekao dok ne napišem pesmu?
Uvek sam tu za tebe. -U redu je.
Nije do tebe. Nisi ti kriv.
Ti si najdivnije biće na svetu.
Koliko si već ovde?
Dva meseca.
Može li to da se izleči? –Pa, znalo bi se, zar ne? Kada prođe, prošlo je.
Ne znam šta je to. -Zujanje u ušima, tako kažu. –Dobro, to se može izlečiti. -Da.
Samo odjednom začujem neki ton. Da, ton. –Zvonjavu.
Nosim neka pomagala, kao ti. -Znam, zato sam vas i pitao. –Znate, ubeđen sam...
da se to desilo kada sam bio mali. –Moj tata je imao neki stari gramofon.
Bio je veličine moje glave i voleo sam da ubacim celu glavu u 'trubu' gramofona.
Ćale je bio sav u bluzu.
To je slika koja mi je ostala, on i ja zajedno po ceo dan.
Moj brat je već živeo sam, pokušavao da uradi nešto.
Uzeo sam neki njegov kaiš, okačio ga za...
ventilator na plafonu i... pokušao da se obesim.
Ceo ventilator se odvalio.
Imao sam veliku posekotinu na čelu.
Više me razbesnela posekotina nego što nisam uspeo.
A on nije ni primetio.
Jebote, nije primetio. –Bio je pijan? -Da.
Jebeni ventilator je stajao na podu narednih pola godine.
Koliko si imao godina? –Bio sam stidljivko od 13 godina.
Dobro mirišeš. –I ti. Dobro mirišeš i dobro izgledaš.
Plivao sam. -Plivao? –Da, ima bazen. -Volim što plivaš.
Odličan je bazen. –Kako je Čarli? –Čarli je sladak.
Samo sedi pored vrata, ovako.
Čeka Tatu.
Oboje čekamo Tatu.
Još tri nedelje?
Vratićeš se, je I' da?
Kako misliš? -Doći ćeš kući kada završiš?
Je li ne želiš da dođem? -Ne, želim da dođeš.
Samo se pitam, da li možda... -Gde bih drugde išao?
Ne znam, samo sam mislila... -Zašto... –Čekaj, čekaj.
Zašto to kažeš? -Ne znam. Mislila sam...
Pitala sam se da li ćeš, sada kada ne piješ, želeti da se vratiš kući.
Jer, kada smo se sreli, pio si, a sada ne.
Nisam bio pijan sve vreme od kada sam sa tobom. –Znam, ali...
Postalo je gore od kada si sa mnom. –U redu je. Mislim, nema problema.
Samo sam se pitala, ništa drugo, ali u redu je, šta god da želiš.
Šta god da želim? Ja želim da budem s tobom.
Zato sam i došao ovde. -U redu. Znam. –Samo hoću da budeš srećan.
Radim na tome.
Hoću da budem sa tobom.
Donela sam ti nešto.
Htela bih da znam
šta je ovo.
" Ljubav moja."
Kriješ ljubavne pesme? –Ne, ne baš...
Nije baš da ih krijem, samo...
Počeo sam da ih pišem kada smo bili kući.
Ne znam, jednostavno su izašle iz mene i pale na papir.
Doneo sam svesku ovde...
Mislio sam, možda ćeš je naći...
kada se vratiš samoj sebi.
Pa, evo, našla sam je.
Slušaj...
Izvini.
U redu je.
U redu je. Nisi ti kriv. –Žao mi je što sam to rekao.
U redu je. –Nisi ti kriv, bolest je kriva.
Ali, osramotio sam te.
Osramotio sam te i ja... -Ja se tebe ne stidim.
Koja je to glupost bila. –I posle... tvoj tata...
Moj otac te voli, u redu je.
Znam, ali...
U redu je. -Znam, ali ja... –U redu je.
Mislim da znam šta je najbolje rešenje za oboje.
Trebalo bi da Džek krene sa mnom na turneju.
Pevaćemo u duetu. Znam da će moći
da svira sam. -Jasno ti je da je to nemoguće.
On se uneo u svoju umetnost kao nikada pre.
Ponovo može da čuje šta svira. -Ali, ne postoji način
da povedeš Džeka na turneju. Ne postoji.
Razumeš li šta pričam? –Ako ne može, onda otkaži jebenu turneju.
Ne znam šta da ti kažem.
Da smo imali bolje ime za bend, možda bismo uspeli.
Ili da nismo delovali kao duo oca i sina. –Nema mnogo takvih kao ti.
Nisam ti parirao, to sigurno. –Nisam ja kriv što nije bilo boljeg gitariste
u celoj prokletoj državi.
Gde je, jebiga? –Ovde.
Hvala na vožnji.
Nema na čemu, Džek.
E, znaš... kada sam...
kada si rekao...
da sam ti skidao glas, znaš.
Ti si bio moj idol, a ne ćale.
Dođi.
Šta je to bilo, momče?
Hej.
Zanima me kako ti ovo zvuči.
Zvučalo je neverovatno kada si ti svirala. –Hvala ti. -Lepo za slušanje.
Hvala. A pratili ste me ti i Čarli.
Već nedeljama ih vrtim u glavi, dobro bi bilo da čujem...
Reči su predivne. -... kako zaista zvuče.
Hoćeš li da sviram? –Znao sam da hoćeš.
Ponovo među živima.
E, izvini. Dugo čekaš? -Ne, ne.
Ali nije tu. –Ne, rekao sam joj da ću doći ovde, ako je to u redu. –Naravno.
Izvoli. –Hvala ti što si pazio moju devojku dok nisam bio tu. –Sve za nju.
Rekla mi je za taj odlazak u Evropu.
To je neviđen uspeh u ovako ranoj fazi.
Jebote, znam kako je... pre deset godina sam išao preko bare.
Bilo je leto 2004. –Jebote, je I' jeste?
Nisam došao ovde da se družimo.
Dok te nije bilo, dolazili smo ovde i rintali,
pokušavajući da počistimo jebeni haos koji si ostavio.
Nismo mogli da uđemo od smeća.
Zamalo si jedim potezom uništio celu njenu karijeru. Razumeš?
Ona ti to nikada neće reći.
Previše te voli.
Ljudi joj se smeju, jer je u braku sa tobom. –To i jeste blam.
Budimo iskreni, obojica znamo da je samo pitanje vremena
da se taj brak završi i da joj krene.
A kada se to desi...
Neću je u tvojoj blizini.
Imam dobre vesti. –Da? –Neću ići u Evropu.
Otkazaćemo ostatak turneje, ostaću ovde celo leto.
Zar to nije super?
Šta se desilo? -Ništa.
Izdavaču se sviđa ploča, dobro se prodaje,
tako da hoće da snimim još jednu.
Rez je u celoj priči, biće super.
Tako da će večeras biti moj poslednji nastup.
Oduvaćemo Forum.
Super.
Mogao bi da dođeš?
Da otpevamo 'Plitke vode' zajedno. Publika će odlepiti kada te vidi.
Hajde, kauboju.
Što da ne? Važi.
Važi? –Važi, dobro. –Poslaću kola po tebe.
Videćemo se tamo.
Vidimo se uskoro, važi?
Hej. –Da?
Samo još jednom da te pogledam.
Ćao, medo.
Ćao.
Dođi, Čarli. –Dođi.
Hvala ti, Bože, što smo se večeras ovde okupile.
Molim te čuvaj nas sve večeras -plesačice i bend i mog muža, Džeksona.
Srećne smo što je večeras sa nama. –Ova noć je posebna za nas.
Ovo je Forum, u Los Anđelesu. Idemo!
# Zašto to radiš?
Je li on tu? -Nije. –Nije tu? -Bez obzira, moramo izvesti 'Plitke vode'.
Tu je gitara. Sve će biti isto. –Šta? -Tu je gitara. –Sve ide isto. Oba stiha.
Sigurno nije mogao da dođe. -Molim te, pošalji nekoga do kuće.
To i činim. -Imam 15 sekundi.
# Plitke, plitke vode
# daleko smo od plitkih voda sad
Pozdrav za mog supruga, Džeksona!
Mogu da ostanem, ako želiš.
Pre neko veče, bio sam u baru i neki klinac je počeo da peva jednu njegovu pesmu.
Svuda sviraju njegove pesme.
Prvo sam popizdeo.
Ne znam zašto.
Prvo sam mislio...
"Kako ljudi mogu da se ponašaju kao da su ga poznavali?"
Kao da su znali kakav je zaista bio?
Zatim sam shvatio nešto
što me umirilo.
Shvatio sam da nije... sve bilo uzalud.
Poslednje što sam mu rekla bile su laži.
Slušaj me.
Nisi ti kriva.
Nisi.
Znaš ko je kriv? –Džek.
Sam je kriv.
Niko drugi. –Nismo ni ti, ni ja. –Niko drugi, već Džek.
Džek. Neprestano ponavljam
njegovo ime u sebi.
Džek je govorio da muziku suštinski čine 12 nota između svake oktave.
Posle 12 nota ide nova oktava.
Sve je ista priča,
koja se uvek ponavlja.
Uvek.
Svaki muzičar može da ponudi... svoje viđenje tih 12 nota.
To je to.
Voleo je kako ih ti vidiš.
Uvek je govorio... "Volim kako ih vidi, Bobi."
Zdravo, ja sam Ali Mejn.
Hvala vam što ste došli da odate počast mom suprugu.
Napisao mi je jednu pesmu. –Pokušaću večeras da mu je otpevam.
Uz vašu pomoć, možda ću moći.
Hvala vam.
Stvarno. –Hvala.
# Volela bih
# da sam ti mogla reći zbogom
# da sam ti mogla reći sve
# i plakati za tobom
# da sam znala
# da će to biti poslednji put
# da mi se srce pocepa
# hoću deo tebe da čuvam
# ne želim druge dodire
# ne želim druge vatre da gore
# ničije ne želim poljupce
# neću da dozivam drugo ime
# neću svoje srce da dam
# nekome ko me ne poznaje
# neću da svane dan
# neću da sunce sija više
# nikada neću voleti
# više
# nikada neću voleti više
# Kada smo se sreli
# nisam verovala da ću pasti
# niti da ću se naći
# u naručju tvom
# hoću da verujem da nije istina da te kraj mene nema
# svet se kreće i okreće # ali ja ne mogu dalje
# ne želim druge dodire
# ne želim druge vatre da gore
# ničije ne želim poljupce
# neću da dozivam drugo ime
# neću svoje srce da dam
# nekome ko me ne poznaje
# neću da svane dan
# niti da sunce sija više # ne, neću voleti više
# ne želim ovaj osećaj # ako to nismo ti i ja
# neću da prođe ovaj tren
# nikome neću da dam? ono najbolje što imam
# čekaću samo tebe
# neću druge dodire? neću druge vatre da gore
# ničije neću poljupce
# hoću samo tvoje
# neću srce svoje da dam
# nekome ko me ne poznaje
# neću da svane dan
# neću da sunce sija više
# nikada neću voleti više
# nikada više
Prevod i obrada: Ras
Preuzeto sa www.titlovi.com