www.titlovi.com
Био једном један посебан доктор познат по невероватној способности.
Могао је да прича са животињама.
Репутација др Дулитла била је надалеко чувена.
Чак је и енглеска краљица тражила услугу.
Из захвалности за помоћ поклонила му је чудесно уточиште,
отворено за све животиње.
Дане је проводио са животињама, али му је срце припадало једној жени,
неустрашивој истражитељки Лили.
Путовали су широм света у великим авантурама,
бранећи животиње које нису могле саме себе.
Били су невероватан тим.
који је постао породица.
Са Лили поред себе, Дулитл се никад није осећао живљим.
Док једног дана није отишла у авантуру
у којој ћу умрети на мору.
Утучен и сломљен, закључао је имање
и потпуно се повукао из јавности.
Питајући се, као и животиње које је спасао,
може ли му ико помоћи?
Све до једног јутра, када је једно чудно биће пронашло пут до Дулитла.
Један посебан дечак.
У времену када су животиње сматране имовином, храном или спортом,
овај момак је осећао нешто сасвим другачије.
Овамо гледај, бленто.
Јуниор ће их уплашити, ти ћеш да пуцаш? -Супер план, тата.
Спреми се. Намести пушку на раме. -Је л морам, ујко? -Ма хајде, дечко.
Скини ону. Пуцај, пуцај, пуцај, пуцај!
Мислим да не могу. -Пуцај, пуцај!
Не смеш намерно да промашујеш. Погледајте! Нешто је ипак упуцао!
О, не. Морамо јој помоћи.
Никад се животиња не оставља да пати. Узми ово.
Стварно је чудак.
Прати Поли.
Дом Дулитлових, др Џона и Лили. Лечимо све врсте животиња...
Прати Поли.
Тајни улаз.
Поли, где си кренула?
Добар пас. Велики, бели...
Није добро. Колико се сећам, ја сам овде једини човек.
Не обазири се на њих. -Нема пролаза преко Калахари замке.
То је непревазиђен изум. Заробљен си, дечко.
Само да видим. Стани, не желим да гледам. Склони то!
Удахни дубоко, доцо. Даб-Даб ти чува леђа.
Не плаши се, Џоне. То је један дечкић. Ово је прилика.
Ово је ноћна мора!
Извини, шта тражиш тамо?
Дошла сам из Бакингемске палате хитним случајем.
Знаш ли да ли овде станује Џон Дулитл? -Ко си ти?
Можеш ме звати леди Роуз. А ти си? -Стабинс.
Можеш ли ме спустити? Ово се коси с Дулитловим правилима.
Зашто људи поново крше правила?
Ако их пустиш ближе себи, настрадаћеш више
него да си их држао подаље. Је л тако, доцо?
Сад сви прекините. Гледајте своја посла. Имамо сви шта да радимо.
Џоне, сабери се!
Не можеш игнорисати људе зато што су људи. Шта ако им треба помоћ?
Као опосум, правим се мртав. -Стварно сте смешни. Чи-Чи, види ко је?
Ти једини имаш руке. -Партија шаха ми је била довољан стрес за данас.
Чи-Чи, момче, ово смо вежбали. Само храбро и отараси их се.
И не заборави твоју мантру. -Ја се ничега не плашим.
Ти се ничег не плашиш.
Јеси ли био овде раније?
Краљица ми је све испричала. Ово је најнеобичније место.
Спреман сам на све.
Дивно! Горила нам отвара врата.
Као што је краљица и рекла.
Само мало. Носим повређену веверицу.
Нисам те смео пустити.
Здраво.
Види њега! Зар ниси ти чудо које позира као гранчица?
Места, молим! Ово је моје склониште.
Нисам ту. -Јесте ли добро?
Јесам. Само идите. -Докторе Дулитл. -Молим.
Зове вас краљица лично у Бакингемску палату.
Иди. -Само да знате, тешко се разболела.
Разумете ли шта причам? -Да ли ми је јасно?
Настави. Реци и одлази!
Није ме више брига уопште ни за шта и ни за кога игде.
Птице ће те испратити до излаза.
Одлично, све је ко подмазано. Ручак ће за тренутак бити послужен.
Дивно мирише, доцо. -Хвала ти. -Доцо, остави и нама овај пут.
Извини, доцо. -Изгледа да се плашим и деце.
Не секирај се. Хајде да једемо.
Данас нудимо супу од броколија.
Нећеш погодити шта се ухватило у мрежу.
Краљица вас лично тражи, гдине.
Да ли ти не чујеш добро? Рекао сам ти да не радим више.
Шта не радите? -Не лечим људе.
Имамо уљеза!
Без бриге, добро сам. -Али ја нисам! Кућа ми је у хаосу.
Да ли је ваш? -Не поседујем икога.
Јоши је дошао код мене са проблемом. Увек му је хладно.
Донео сам повређену веверицу. Не знам шта ћу с њом.
Како су је повредили?
Упуцао сам је. -Шта, не чујем те? -Упуцао сам је, али је била незгода.
Наравно, случајно си пуцао нагоре. Људи се неће променити.
Озбиљно је повређена. Молим вас да јој помогнете.
Држи ово и ово.
Превише сам леп да умрем.
Да, да, вратио нам се.
Даб-Даб, Џип, упалите лампе и дезинфикујте хирургију.
Нећете ваљда лечити веверицу
док живот енглеске краљице виси о концу!
Стварно ме не познајеш добро. Немој да га испустиш.
Имамо црвени аларм, црвени аларм, црвени аларм за све.
Вратио се доктор! -Држи се, мали пријатељу.
Нисмо ово одавно радили. -Хајде да све буде како доца воли.
Не брини, у сигурним си рукама, другар.
Хајде да спасемо ову веверицу. -Важи.
Када се пробудиш, све ће бити у реду.
Ако умрем, кунем се да ћу прогањати све у твојој кући.
Стерилишите скалпеле и не лижите ниједан инструмент.
Пацијент је стабилизован.
Они га сви разумеју и он њих. Све њихове језике.
Пролазимо кроз другу комору. Диши! Даб-Даб, пинцете молим.
Изволите. -То је целер. -Пинцете, докторе.
Извините, ево. -И даље пружате целер. -Пинцете? -То је шаргарепа.
Пинцете? -То је друга врста целера.
Ево су пинцете. -Нису и даље је целер. Заборави, сам ћу их узети.
Човек разговара са животињама? -Чи-Чи, обрва.
И моје такође, кад стигнеш. -Хоћу, извини.
Има да дођем овде и будем Дулитлов помоћник.
Њено величанство је одредило ово место да буде природни резерват. Ако умре,
прелази у посед Ризнице и све ће ово да нестане.
Затвориће га? -Сад си ту.
Знаш ти то још увек, доцо.
Ту, Чич, баш ту. Пази на Кевина, важи?
Можда се мало разјари када прође анестезија.
Освета! -Добро, добро. Доста мажења.
Треба да одеш и помогнеш краљици. -Постоје ствари које више не радим:
не радим с људима, не напуштам кућу. -Не купаш се. -Не вежбаш.
Не показујеш емоционалну рањивост.
Пробуди се, Џоне! Ако краљица умре, Ризница преузима ово место.
И онда губимо кућу.
Лупеташ глупости, Поли. Поклон је заувек.
Задњи пут кад смо проверавали, прилично сам био жив.
У питању је краљичин живот, а не твој.
Види ти ово. Само ми се скотрљало с леђа.
Знао сам да не треба да дозволим мајмунима да преправљају уговор.
Елиоте, Елзи, отпуштени сте! -Биће још горе.
Избациће нас све напоље усред ловне сезоне!
Молим? -Немој, не, диши, Чи-Чи. -Шутнуће нас одавде ако краљица не преживи?
Они ће нас ловити. -Смирите се сви. Гледај у каквом је сад стању!
Не бојте се. Мене чека место у Универзитетском зоо врту.
Пакујте сви своје прње!
Помози краљици или сви одлазимо!
Блефираш! -Немој сад да одбројавам. -Не терај мене на то.
Један. -Три. -Два.
Добро! Пристајем.
Хајде да те спремимо, драги. -Идем овакав какав сам. -Не личиш ни на шта.
Само ћу узети своју докторску торбу. -Држи га! -Буди миран.
Склањај те шапе са мене! -Можда ће мало да боли.
Прво ћемо да га очистимо. -Није вас срамота? -Здраво, друштво. -Артуре?
Колико већ дуго ту живиш? -Немам појма. Која је данас година?
Даб-Даб, донеси бријач. -Још увек носиш целер. -Лепо пајки, доцо.
Дулитл је често путовао широм света. Погледај.
Вршљате по мојим личним стварима? -Како му је?
Да разјаснимо прво. Зове се Кевин. Очекујем да се скроз опорави.
И после не баш пријатне припреме, пала је одлука.
Ипак ћемо посетити Бакингемску палату.
Ти ћеш се вратити у своју јазбину из које си испузао.
Пробај ништа да не упуцаш на путу до куће.
Можда да ја ипак останем код куће. Не волим гужву.
Пазићемо на тебе, Чич. Идемо сви заједно, као некада.
Не заборави доцине пинцете. -То је празилук, Даб-Дабе.
Него шта је. -Стикс, где си?
Желиш ли и ти с нама?
Знам. И ја имам друге планове. Хајде, пожури.
Припремите ми превоз. -Данас ће да буде супер. Нећу ништа да радим,
само ћу да се шепурим наоколо и сабирам мисли.
Иде овамо што није добар знак. Обријао је браду, изгледа одлучно.
Плимптоне, не узбуђуј се. -Људи ми то говоре само
кад стварно треба да будем узбуђен. Извини због тога.
И због овога. -У реду је. -Нисам доступан.
Недоступан си за човека који је окренуо нови лист у животу?
Идемо да спасемо краљицу, бураз. -Нисам ја твој никакав буразер!
До сада си већ требао бити прекривач неког Ескима. Канџе! Велике канџе.
Господо. -Угојио си се.
Зашто јашеш мене? Једно четири коња стоје испред нас.
Осмех, птицо љута, опусти се и уживај у вожњи. -Ја сам та вожња!
Бакингемска палата. Уболи смо бинго.
Успори, не треба да јурцаш више!
Добродошли назад, миледи.
Стража! Стража!
Поштовање, леди Роуз. -Краљичини су гости. Тако се и понашајте према њима.
Боље ми дајте један широки кревет. -Склоните се, момци. Плимптоне!
Немој! Стани! -Да не станем? - Добро, разумео. -Стани!
Ништа не видим! Боже!
Крив је шешир.
Докторе Мудфлај. -Лорде Беџли.
Долазим из дома лордова. Сви брину за здравље њеног величанства.
Настављам третман са пијавицама,
за бољу циркулацију. Биће срећна ако дочека крај недеље.
Ово није први пут да је др Дулитл овде.
Имате краљицу на издаху? Не задуго. Др Дулитл је стигао.
Сачекајте. Чекајте и мене. -Слепи путник, миледи.
Који тврди да је. -Помоћник др Дулитла. -У реду је, Герете.
Да је мој помоћник, носио би ми торбе, а мање причао.
Животиње у краљичиним одајама? Захтевам да се одмах уклоне.
Леди Роуз, извињавам се.
Опростите ми. Нисам знао да сте заједно са Џоном Дулитлом.
Да ли је то Блејн? -Блер. -Пуфлинг? -Није.
Онда Мафлер? -Није, Мудфлај! -Мудфлај, са ум-лаутом. -Да.
Из Немачке. -Наравно, из Немачке. -Зашто је он овде?
Њено величанство је лично тражило др Дулитла.
Хајде да радимо. У реду, Џипе, добро је оњуши.
Јеси ли добро, другар? -Нешто грозно мирише.
И то ти каже тип који воли да мирише задњице.
Обожаваш задњице. -Осетио сам мирис још нечега.
Цвећа.
Скроз сам збуњен, доцо. Никад досад нисам нешто тако осетио.
Џип и ја гајимо одређену сумњу. Могу ли да се консултујем?
Наравно, било би ми и те како драго да помогнем у разјашњењу.
Џон и ја смо заједно били студенти у Единбургу пре много година.
Неки су тврдили да има изузетан дар запажања.
Извини због тога, Мини.
Остани овде. Даб-Дабе, изведи људе.
Бојо, донеси ботанички индикатор и конзерву чаја.
Сви напоље! Чујете ли речи из мог кљуна?
Шта си нањушио, Џипе? Боровницу? Амоку?
Није?
Није.
Ово је.
Шта сте пронашли, Дулитле? -Вероватно одговор на све.
Излагање отровном... -Овакав је био и у школи.
Чујте и почујте, казаћу вам нешто интересантно. -Мене занима.
Краљичини симптоми су последица ефекта ретке биљке са Суматре
познате као велебиље.
Помрачење Сунца је 17. дана овог месеца.
Ако до тада не прими противотров, неће преживети.
Је ли то Тарнер? Мора да је он. Стварно добар сликар.
Дулитле, какав вам је план?
План? Мислим да нам није потребан.
Једини спас за краљицу је лек који није никад тестиран
са дрвета које није никад виђено са острва које још није пронађено.
Неозбиљно је све ово рећи наглас. Но, упркос томе,
немамо другог избора него да се одважимо на ово опасно путовање
и пронађемо воће рајског дрвета. -Молим?
Рајског дрвета? Фантастично!
Дулитлово острво рајског дрвета.
Није ли довољни што ти је жена... -Завежи, Блер!
Извини, драго ми је што смо се поново срели, Блер.
Сад вас напуштамо!
Воће које помиње, лечи сваку људску болест и обезбеђује вечан живот,
чак обезбеђује и поновни раст косе.
Мораш обезбедити да не узме ништа што јој ниси сама лично припремила.
Јасно? -Јесте, побринућу се за то.
Идемо до кочије. Џипе, ти остајеш да чуваш краљицу.
Врло је важно. -Разумем, пас сам чувар.
Одступите сви, јер док ја овде чувам,
Извини.
Дивим ти се што ниси одустао. Краљица рачуна на обојицу.
Срећно.
Добро, Чоп-Чопе. Дуг је пут пред нама.
А брод неће сам пловити. Дубоки удах, Јоши.
Немамо цео дан.
Изгледа да је препуна. -Можда се можемо стиснути за још једно место.
Нее. -Плимптоне! Још једно заустављање, пријатељу драги.
Нисам овде и ништа те не чујем.
Мислим да је време да свако пође својим путем.
Ја идем са вама. -Наравно да не идеш. Сувише је опасно.
Ја сам вам помоћник. -Ти? Не, ниси.
Имаш помоћника. Не треба ти он, а ни ној.
Враћам се кући. -Не бих волео да те постидим тврдњом где ти је место.
Био сам вам овде од помоћи, је л?
Животиње ме воле и не заузимам пуно простора.
Мислим да ми је место са вама.
Не терајте ме да се вратим кући. Молим вас.
Шта ти је то око врата? Улази.
Бринуо сам где је, Бетан. -Пусти га на миру. Треба му мало времена.
Ми ловимо, Бетан. Ловци смо.
Значи да ми ловимо ствари, а он их ослобађа.
Зечеве, мишеве. Брине и за пауке!
Нико не воли пауке, чак ни они сами себе.
Не разумем како га је твоја сестра подизала.
Поли? Шта ти тражиш овде? -Водим рачуна да не пропустиш пловидбу.
Је л то и ја причам са животињама? Исто као и Дулитл.
Не, вала. Ја причам ваш језик. Боље од било ког папагаја икада.
Хајде да запакујеш пар ствари. Идемо.
Али Дулитл је рекао да ми је место овде. -Мала помоћ, Туту.
Ја га никад нисам чуо да тако нешто говори.
Има нечег посебног у теби, Стабинсе.
Нечег што сам досад видео само код двоје људи. Ти се део нас, дете.
Дулитл је моја брига, то препусти мени.
Јеси ли спреман за своју авантуру живота?
Јесам. -Наравно да јеси!
Хајде, Поли, треба да се укрцамо и немамо времена за бацање!
Не брини, драга, имамо изврстан план.
Нови план! Нови план! -Не дајте им да побегну!
Зашто нас јуре? Нисмо криминалци.
Говори у своје име, мене траже у 3 шуме.
А ово није бекство, осим ако те јуре да те ухвате.
Морам да... -То ме голица! -Куда, Туту? -Доле!
Склањај се с пута! -Овуда! -Скрени с пута, драга.
Видимо се, папани.
Успели смо! Успели смо! Баш и нисмо.
Добро, шефе, шта нам је следећи потез?
Прекидамо с глупостима, мењамо идентитете, клинца бацамо у реку.
Полако. -Шта је с оним мостом? -Тако је, мост!
То је мој следећи предлог. -Идемо!
Дај бре, доцо. Подигни се бар из те мреже. Проћи ће те морска болест.
Грицни мало ђумбировог корена. Видећеш опет светла на мору. Грозно изгледаш.
Нагази! Ко ме је ставио у мрежу? Ја сам овде капетан, друшкане!
Хоћеш ли да подигнеш вијорућа једра? -Узео си превише.
Погледајте сви. Је ли оно дечак?
Долази да доврши започето. Неће мировати док док ме не скрати за главу.
Опседнут је. -Џоне, успори пловидбу!
Нећу, хоћу што брже да пловим. -Жао ми је, клињо, Џон те је одбио.
Пропустићемо повољне морске струје! -Надам се да ће успети. -Ја исто, Дабс.
У реду, Бетс, тренутак истине. -Велика рупа на 12 сати!
Можда то и није добра идеја.
Идемо, Стабинсе! Идемо! -Нема више пута!
Али храбрости не мањка! Полети, велико дрво!
Живео покрет отпора!
Хоће ли та ствар издржати?
Не, немој!
Скачи, убицо, заслужио си то!
Не могу да гледам.
Не, немој!
Хајде опет, хајде опет!
Тако је! Пресрео си нас, клињо. -Успео си.
Зашто сви навијате за дечка који ме је упуцао? -Ништа му не фали.
Поли, може ли пар речи насамо? -Драго ми је што си дошао да провериш ствари.
Шта мисли она? Дечко је скоро погинуо.
Зар није ово мој брод? И ја сам главни.
И биће последица. -Што ме не слушаш.
Јеси ли то хтео да кажеш? -Не, нисам! Не упадај ми у реч.
И немој да ми се мешаш у одлуке. -Погледај се на шта личиш.
Болестан си као пас. -Имам своје лекове.
Видиш? Овај корен сладића ће да помогне! -Седи доле, Џоне!
Не посрамљуј ме пред посадом!
Поштедећу те тога. Треба ти шишање.
Важи, али брзо. Најважније је да сачувам углед.
Опасно је на овом броду. Није то место за... Ово је приватан разговор.
Добро. -Извините.
Знам да ти ово специфично путовање пада тешко, Џоне. И мени је исто.
Довео сам ти Лили чим ти је затребала.
И сада ти треба неко људско биће. Неко без перја или крзна.
Добро, нека дечак остане. Али ћу ја да постављам услове.
Намеравам да га запослим. -И то ћеш све са осмехом на лицу.
Посадо, изгледа да сте добили новог члана.
Као што сам и рекао Поли, чини ми се да нам после свега ипак фали радника.
Нећете зажалити. -Добро нам дошао.
Мислим да ћеш бити од велике помоћи у чишћењу свега овога.
И овога, не замери. Као и овога и тога.
Све је под контролом. -Пажљиво са том медицинском опремом!
Зато што ми папагај диригује бродом. Генијално!
Он је јако усхићен што си нам се придружио.
Поздрав, мала лигњо. Не разумеш шта говорим, је л?
То би било бесмислено. -Мудфлај. -Нисам причао са лигњом!
Шаљем фрегату Британију да прати Дулитла.
Не смете да подржите те његове глупости, лорде.
Енглеску вребају непријатељи са свих страна
чекајући њен најмањи знак слабости.
Поверити вољену Британију краљици девојчици? То је ван памети.
Тако да, док ја овде обезбеђујем да ме нико не спречи у преузимању трона,
Ти ћеш ићи са Британијом,
да осигураш да се Дулитл никада не врати.
Друга рунда! Сабио си ме уз конопце, али мораш да удараш, Чич.
Хајде. Један, два. Ударац, ударац, ескиважа. Напад је најбоља одбрана.
Стварно нећу да се бијем с тобом.
Па и не бијемо се, је л? Ово је само вежба.
Мислим да сам сконтао ово. Почињем да разумем ове ствари.
Без бриге, Џоне.
Сваки корак је испланиран у мом дневнику.
Вратићу се пре него што приметиш да ме нема.
Јеси ли добро?
Чини ми се да почињем да мало разумевам шта ми животиње говоре.
Изгледа тако, дечко.
Који то поларни медвед води рачуна о тену свога крзна? -А која то птица...
Само мало, јеси ли ти уопште птица? -Него шта сам? -Можеш ли да летиш? -Не.
А да пливаш? -Не. -Па шта онда можеш? -Могу да трчим.
Могу то и ја. -Шта имаш од птичјих особина? -Шта имаш ти од медвеђих?
Добио си ову рунду.
Краставчићи? -Мислиш на ратни брод.
Чудно би било да ми тражи краставчиће. Ко може да једе док нас нападају?
Непријатељ! Десним крилом на крми! Елиоте, ти и Елзи припремите машину.
Требаће нам брзина, пошаљите позив.
Обезбедите чамце за спасавање! Ово сад представља брод смрти!
Стабинсе, дечко. Сад си ми потребнији више него икад.
Не померај се. -Ја се предајем! Сви се предајемо!
Здраво, Блер, безобразна скитнице.
Спомињао је нешто мој подбрадак, је л? Имате диван подбрадак, гдине.
У домету смо им. Топови могу да нациљају. Окрените брод!
Јављам се на дужност.
Време је да да прекинем мало ову лежерност.
Купио сам себи карту у првом реду за овакве луде прилике!
Сад кад је Хамфри дошао, обезбеди ми везу са Јошијем.
Ја? Је не могу да издржим овакав притисак, доцо.
Ја сам весела и мирна горила из групе по страни.
Не брини, Чич. Снаћи ћеш се ти.
Јачи си него што мислиш.
И запамти да храброст није одсуство страха.
Чекај! Искључио си се, не чујем те.
Фали други део говора! -Нема више времена, Чич, идемо!
Види, види! Већ беже с брода. -Вуци!
Сад ћу да се смрзнем, али се враћам у топло.
Овде Хамфри. -Хајде да га упрегнемо.
Где идемо? -На југ.
Добро, могу ја то, то могу.
Пуном паром напред! -Идемо, Хамфри, идемо!
Је л их то неко вуче? -Идемо, ките! Напред! -Упалило је.
Како је то могуће? -Изгледа да су Дулитл
и поларни медвед упрегли кита. -То је било реторичко питање! Паљба!
Испустио сам уже!
Упрскао сам. Знао са да ја то не могу.
Јоши! -Издржи! Долазим, дете!
Супер ти иде. -Од овог ће ми отпасти леђа!
Прекини да кукаш, ти незграпни фалмингосе!
Нее!
Не! -Не!
Изневерио сам те, доцо. -Погледај ме, добро сам. Сви смо добро.
Следио сам се од страха. -Немој, Чич. У реду је плашити се.
Ти си ме спасао, је л? Поштено. Много ти хвала.
Одличан посао, људи. Осећаш ли сада да ти је место овде, дете?
Тако је. -Умакли смо им. -Одличан посао, бандо.
Сад можеш да нас пратиш само двогледом, Мудфлај!
Побегли су нам, гдине. -Стварно? Ја мислио да су испарили.
Нису, гдине, побегли су.
Слободни сте, поручниче. Јасно ми је да су нам побегли.
Али неће моћи још дуго тако.
Ово је чудо, ја сам изабрани. Има да променим свет.
Погон кита.
Дулитл је требао да напише рад о томе, који наравно не би био озбиљно схваћен.
Овај овде говори о наводном постојању змајева. Чиста бесмислица.
Гдине, ваша опсесија Дулитлом.
Каква опсесија? Нема ја никакву опсесију. Ви сте опседнути њиме.
Ви сте опседнути мојом опсесијом Дулитлом.
Тешка срца признајем да нам је тренутно жив много вреднији.
Али, на срећу, мислим да знам куда се упутио.
Кевинов бродски дневник, седми дан. Скроз сам изолован.
Непријатељ је у милости капетана и посаде.
Ни знака од обећаног тропског острва, нити од магичног воћа.
Али ћу издржати.
Преузми волан, Стабинсе. -Стварно? -Да, да.
Морам да израчунам координате пута. Пчеле причају о теби.
Изгледа да схваташ основе њиховог језика.
Тридесетпет степени напред.
Приметио сам када лете цик-цак. Тада је то као...
Што значи, склањај се, мали. Али кад Даб-Даб иде,
То значи, погледај га само. -Погледај ме. -Био сам близу.
Ипак није лоше. -Када Чи-Чи каже,
када каже.
Он пита где му је ћебе? -Врло добро.
Је ли то мапа острва рајског дрвета? -Оно се не налази ни на једној мапи.
У суштини то острво представља читав свет.
А то и није нешто. Зато прво морамо до Монте Вердеа.
Родног места једине особе која је икада уцртала место дрвета на мапи.
Звала се Лили. Нацртала је пут у свом дневнику,
али је на путовању доживела бродолом.
Свет је остао без најбољег истраживача кога сам икада познавао.
Дневник са те експедиције је једини преживео.
Елиоте, Елзи, да ли бисте били љубазни?
Добро, схватио си. Да би уопште имали шансу да пронађемо дрво,
морамо отићи у Монте Верде и украсти тај блесави дневник.
Да украдемо дневник? -Стварно сам то рекао? Шта лоше може да нам се деси?
Не брини, препознајем предсказања. То није једно од њих.
Украсти дневник и није нешто страшно.
Уствари, сам Монте Верде је мачји кашаљ.
Заустављање у Монте Вердеу је била крупна ствар.
Иначе, то острво бандита и лопова
смо Дулитл, Лили и ја раније називали домом.
Све док се доктор није закачио са његовим злогласним владаром,
краљем Расулијем. На нашу срећу, његова најдрагоценија ствар у поседу
је баш тај дневник који треба да украдемо.
Тако да Дулитлу треба маска.
Док су мене оставили да пазим на остатак посаде,
Дулитл и Стабинс су се ушуњали у палату.
Готов сам!
Када су ушли, наравно да су се заглавили испред добро закључаних врата.
Али је Дулитл још увек имао сумњиве контакте на острву.
Обијање ће да кошта. Претворио сам се у ухо.
Дон Крапентерино, ја представљам ове људе овде.
Добрано ће ти платити за твоје породичне обијачке услуге.
И сад ми досађујете са овим на дан венчања моје ћерке.
Само мало, које ћерке?
Није ваљда Шила? Моја Шила? Удаје се?
За шкорпиона Дилана. -Извини, извиђачу али изгледа да Шила воли опаке момке.
Требали смо да проведемо остатак живота заједно.
Чекај мало, Џејмсе. Шта то твоји људи нуде?
Два сад и два после.
Онда смо се договорили. Видимо се, извиђачу.
Момци, нисам ја никакав извиђач.
Шта тај шкорпион има да ја немам? Осим огромне жаоке.
Преболећеш то, Џејмсе, све је заказано за две недеље!
Ове шипке су нове. -То тотално мења мој план. -Ја се могу поред њих провући.
Нека. Сувише је опасно, човече. Не можеш сам ући унутра.
Пусти мене да га уведем, доцо. Ионако морам да скренем мисли са Шиле.
Јеси ли сигуран да размишљаш разумно, Џејмсе?
Наравно! Увешћу дечка унутра, па ћу се онда равно забити главом у циглу.
Шалим се, добро сам. -У реду, добро онда. Џејмс ће пазити на тебе.
Слушај пажљиво, узми дневник и излази одавде.
Тихо прођи кроз одају, потражи тигрово око.
Сиђи низ скривене степенице и оно најважније, не скидај маску.
Треба да знаш још само једну ствар. Расули обожава своје мачке.
Но, то није неки проблем за нас јер можемо само да пролетимо поред њих.
Мало сам погрешио. Ти не знаш да летиш.
Пази, мацан на 6 сати. Боже!
Стварно си вешт, клинац.
Страшан смо тим. Пар правих мангупа.
Добро, партнеру, знаш где треба да идеш.
Ја ћу пазити на лавове, јер то иначе мангупи вилини коњици раде.
Да ли би Дилан смео оволико да приђе лаву? А оволико?
А тек оволико? Срање!
Ово није добро, благи ужас.
Лили и Дулитл.
Пронашли смо дневник, отварај! Шалим се, све је упрскао, здраво. -Боже! Стабинсе!
Не дајте му да...
Ја сам бивши становник. -Ни макац! -Да ме нисте такнули.
Све што сам желео је да ми се ћерка паметно уда,
а уместо тога сам добио шефа циркуса.
Никада нисам схватио шта је то видела у теби.
Уобичајено кукање очева о вољеним ћеркама,
али се у овом случају можемо сложити да исправно зборим.
Дођи овамо.
Овамо! -Не мислиш ти то све баш тако.
То је био њен дневник.
Једино њено што су моји људи пронашли у олупини.
То остаје овде!
Све што си требао је да не промолиш свој нос овде више никада.
Па и то ниси успео.
Сад ћеш да платиш што си ми одвео Лили!
Знао си шта ће се догодити ако се поново вратиш. Јеси.
Бери, Бери!
Треба да пођеш.
То су моји стари греси, не твоји. Јасно?
Ти си ми пријатељ. -Иди и не окрећи се.
Боље за тебе да ниси са њим, дете.
Предајем се.
То! Коначно неко дешавање овде доле. Стварно ме уби досада.
Знаш, доцо, жао ми што ти морам рећи да си га угасио, пријатељу.
Срећан си што су ти сви зуби на броју!
Шта се то осећа? Друштво, мислим да нам се доктор Дулитл мало укакио.
Да ли си се стварно унередио?
Кад изађем одавде, има да те научим памети и лепом понашању.
И прихватим твоју шапу за срећу као надокнаду.
На ову мислиш? Не брини се, доцо.
Обе срећнице ће да ти плешу по гробу на са'рани
када моји момци заврше са тобом.
Овде бацамо опкладе. У десном углу у златним пругама
са блиставим рекордом од 872 убиства,
Бери Месар Бурнстин.
Докторе Дулитл, сећаш ли се свог старог пацијента?
То сам ја, Бери. -Бери, како бих могао да те заборавим?
Али јеси, доцо. А таман смо почели да напредујемо,
када си побегао са Расулијевом ћерком и напустио ме.
Сад сам се вратио. Могли бисмо да наставимо где смо стали.
Уживајте у гозби!
Шта ће бити са Дулитлом? -Па, он је већ покојник.
Он мисли да ће да се разговором некако извуче,
али је Бери тотално полудео.
Ти, ти си сад један од нас.
За Дулитлову смрт!
То си ти! Успео си.
Мораш пренети поруку мојим пријатељима на броду.
Поруку? Наравно. Кад сам ја тебе изневерио?
Све што сам слушао из дана у дан: Бери, какво си ти разочарање.
Како не личиш више на брата? Знаш, он преживљава једући ловокрадице.
Да, мајко, знам! Цела џунгла зна!
Моја глава. -Твоје мигрене су последица озбиљних проблема у трудноћи,
комбинованих ривалством са братом. - Молим те, нека престану. -Не то!
Лези доле. -Боли ме глава. -Могли би наставити твоје лечење.
Притисак је неиздржљив. Хоћу само да будем добар дечко.
Хоћу да мајка буде поносна на мене. -Добро.
Да поједем било кога ми више неће помоћи. -Треба ти опуштање, опусти се.
Никада нећу бити довољно добар. Једино ако те поједем.
Јер жеља сваке мајке је да јој син порасте и поједе неког доктора.
Ти си мала болесна маца.
Дођи овамо, доцо. Брзо ћу ти скратити муке. За сат времена ме чека следећи.
Предај се, Дулитле. Не можеш ме надмудрити.
Шта то би? Чекај, ено га тамо. А сад је овде.
Па се вратио тамо, мој је. Опет је овде.
Промашио сам га. Морам га ухватити. Све су мачке исте. Лако их је збунити.
Нова игра, доцо. Враћај се овамо. Хајде, доцо!
Џејмсе, не можеш оставити дечка на цедилу. Мораш пренети поруку.
Нее, то је Џејмс.
Од сада нема више озбиљних веза.
Поли? Јеси ли то ти? Блиста ти перје.
Шта је било, Џејмсе? -Да, порука, моја грешка.
Расули је заробио клињу, а Бери ће Дулитлом да се почасти за ручак.
Изгледа да ћемо ипак морати на обалу.
Хоћеш ли бити добар и понети динамит?
Ако хоћемо да ово успе, морамо се раздвојити.
Чи-Чи, ти идеш са мном. -А где идемо? Ипак не желим да знам.
Јави ми само кад стигнемо.
Јоши, ти скрени пажњу. -Надам се да ће ово бити довољно.
Неко нас напада!
Силази, доцо. -Терапија је кључ! -Нее! Горе је него што сам мислио.
Сад си мој, доцо. -Одбиј, Бери! -Поли, немој!
Предјело?
Ту сам, Поли.
Можда последња дијагноза, доцо? -Зар не желиш, Бери да добро победи у теби?
Планирам то. -Нисам заробљеник страха!
Не плашим се! -Не, не, не! -У реду је плашити се!
Нормално је плашити се! -И треба да се плашиш! -У реду је плашити се!
Испраши га! -Добро, сад ћеш да видиш свога Бога!
Ипак нећеш!
Удари га у међуножје! -Тамо доле.
То је баш заболело. -Моје Бери бобице! -Успело је.
Јефтин трик, мајмуне.
Нисам завршио лечење.
'Ајде да пајкиш, тигрићу. Време је да одморимо канџице.
У сваком случају, ово ти је потребније него мени.
Реци им да је доста, мамице. -Педесет хиљада сам обртао на овоме.
Ја вам за ово нећу платити. -Даме и господо, добили смо победника.
Хвала што си веровао у мене, доцо.
Имам је, код мене је. -Стани!
А сада је ја имам.
Била је тако вешта. Тачно по докторовом упутству.
Шта су ти то понудили, Мудфлај, да убијеш енглеску краљицу?
Неколико стварчица.
Титулу витеза, Виндворд палату, управу Ројал Колеџом, без одређеног редоследа.
Стављање шлага на колаче ће добити научно признање проистекло
из обимне студије Рајског дрвета.
Све захваљујући Лили Дулитл. Или ће то бити због колача.
Шлаг ће да те подсећа на моју победу.
Дулитл, извини због рупе у твом броду. -Какве рупе?
Напуштај брод! Сви напоље!
Ужас.
Чекај!
Упомоћ! -Идем ја, доцо.
Не знам да летим, а ни да пливам.
Ево ме, другар. Плимптоне? Поврати се, брале.
Бежи од светлости! -Какве светлости! Жив сам, мрдам.
Жив сам, захваљујући теби, Јоши.
Увек си била тако добра.
Тешко је опростити се. -Не говори тако, молим те.
У реду је.
Учинила си све што си могла. Твоја краљица је поносна на тебе.
Где си Дулитле?
Велика птицо, јеси ли добро? -Нисам, грозно се осећам.
Био је у праву мој отац.
Боље би било да сам завршио као омлет. -Знам, како ти је.
Мој тата ми је давно једне ноћи рекао да иде у лов на фоке
и никад се није вратио.
Чини ми се да после свега ипак имамо нешто заједничко, Плимптоне.
Не знам шта ми је сад. Осећам топлину и мало ми се мути.
То је пријатељство, брале. -Није лоше.
Брале.
Не плачем ја, ти плачеш.
Добро, хајде да се окупимо. Да видимо докле смо стигли.
То је дух, Џоне.
Све ће се добро завршити. -Већ ме подилазе пачији жмарци.
Готово је. -Молим? -Тако нас мотивишеш? Јако чудно.
Могу да намиришем пораз као свиња тартуф. -Мени ово не личи на крај.
Јесте, добро претпостављам. -Још увек можемо да спасемо краљицу.
Не. -И да ти спасемо кућу.
Јако верујем у тебе. Не смемо да се зауставимо. -Ту застани.
Осим што смо изгубили дневник. Не знамо пут до Рајског дрвета.
Још нам је и брод потонуо. -То су баш јаки аргументи.
Још сте плус сви излечени.
Чи-Чи, израстао си у јунака. Плимптон и Јоши су постали најбољи другари.
Сећаш ли се мојих леђа? Кичма. -А, да.
А ти си Стабинсе, стекао нове пријатеље са којима чак можеш и да причаш.
Више ти не требам.
Остаћу овде и бити доктор на овом острву бандита
и злочинаца. Ја сам нови доктор, тражим пацијенте, плаћање готовином.
Даме и господо, ко би волео да заплеше?
Имам ту плесну грозницу, па се припазите да не пређе и на вас.
Њему нема помоћи. -Истраживач о коме си ми причао, она не би одустала.
Она је била твоја жена? -Знаш ли шта је ту иронично?
Не знам ни шта то значи.
Иронија је кад пронађеш своју изабраницу,
па ти она учини живот лепшим него што је икада био.
И онда, одједном, она нестане, све твојом кривицом.
Ово путовање ми је била шанса да завршим што је започела.
Лили је инсистирала да се ја код куће бринем о животињама, да би ме сачувала.
Расули је у праву. Требао сам да пођем са њом.
Све што ми је остало је њено привиђење
које ми се јавља када додирнем наше бурме.
Значи и ти је виђаш?
Не само да си изгубио дневник моје ћерке,
него ми је твој поларни медвед дигао село у ваздух.
Не знамо ништа о томе. -А твој горила ми је победио тигра.
Значи, ништа добро.
Идемо сад. -Не, не.
Иронија сам ја
који очајнички жели твоју смрт,
али је љубав према ћерки јача.
И мени недостаје.
Сигурно би пожелела да наставиш.
Тако да,
наставите пре него што ме прођу ова осећања.
Рекла је да немамо брод. -Зато
ја имам један одличан за вас.
Треба му пар поправки. -Ипак је добар брод. -Бар може да плови.
Онда ваљда треба да извучемо најбоље од њега.
Имамо друштво! -Ко је овај? -Здраво, ја сам Џеф.
Лебац ти...!
Ако је Лилина потрага тачна
и Мудфлај је на путу ка острву Рајског дрвета,
само треба да га пратимо. -Али како ћемо то?
Китови, дечко. Уз помоћ китова.
Не могу да верујем да си га изиритирао. -Знам, тај човек нема подбрадак.
Нашли смо га. Прати нас.
Острво рајског дрвета.
Невероватно.
Мора да је овде. Тачке на мапи су нас директно довеле до центра ове планине.
Не гледајте доле. Горе главе.
Мислите на нешто лепо. -Шта тражимо овде горе?
Идемо заобилазним путем, мој пернати пријатељу.
Шта кукате? Ово је најшира стаза којом сам се икад шуњао.
Не гледај доле, већ у мене. -Велика пећина.
Не раздвајајте се и не галамите. -Кевинов дневник, 12. дан.
Нека сила изван разуме ме још увек тера да пратим ову групу лудака,
убицу веверица и њиховог растројеног вођу.
Мора да је магично дрво разлог. -Сакријте се, приближавају се.
Останите сагнути.
Стене прекривене светлећим гљивама. Мора да смо близу.
Види, доцо. Осветљава се пут све до
човека који нас жели мртве. -Не мрдајте!
Хајде, војничићу, покажи шта знаш.
Здраво, Блер. -Стани тамо! -И ти тражиш дрво?
Дрвеће обично не расте у пећинама. Зар ниси пазио на часовима ботанике?
Нисам, али обрати пажњу на ово, Дулитле.
Ја сам тебе победио.
Прљава животињо. -Идемо! -Мир!
Онда, где је? -Шта где је?
Рајско дрво. -Истина је да појма немам.
Немој се шалити, ти си Џон Дулитл. Теби све успева.
Данас не.
Стварно немаш ниједну идеју?
Боли ли те то незнање?
Заправо ме опушта. Мора мало бити и неизвесности, зар не?
Тако је Лили живела.
Закорачи у непознато и одговори ће ти доћи.
Тужни, обманути лудаче, Дулитле.
Додај ми то! Дај ми!
Пронаћи ћу то проклето дрво сам!
И тако ми Бога, написаћу историју!
Нешто се интересантно дешава.
То што се осећа је нешто важније од нас.
Пази!
Доле сви! Хајде, доле!
Спасао ме је. Имам још једну шансу
да живим живот пун доброте и великодушности.
Узми њега уместо мене. Постао сам бољи човек.
Мислим да можемо трком до оног канала. Једном кад...
Јоши! -Склањај ово чудо с мене. -Чич. -Помози ми, Плимптоне.
Ја ћу те спасити, брале. -Џоне, брзо мисли. -Склањај га са мене!
Ово би макар мало требало да је изнервира!
Нее!
Дулитле, помоћ!
Је л то он прича змајским језиком?
Можеш да причаш мојим језиком,
али те то не чини достојним воћа.
Знам да је очување дрвета твоја дужност,
али нећеш моћи још дуго да издржиш
обзиром на твоје ране и бол.
Не знаш ти ништа о мом болу.
Знам. И мене исто мори.
Бол који не наноси куршум или сабља, а реже и јаче и дубље.
Сваког момента у сваком покрету га осећаш.
Тешко је то издржати
Кад изгубиш највољенијег.
Одлази!
Шта се то десило? -Сломљена срца. -Шта ти дођавола радиш овде?
Не брините момци, све је под контролом. Обоје смо змајеви.
Питао бих те као змај змаја,
да ми не замериш, шта...
Није нормална. Ко преживи, чекам га напољу.
Џоне, дај да се губимо одавде док још можемо.
Не, ми смо овде да јој помогнемо.
Тако је и немамо много времена!
Мислим да је овде проблем.
Нисам наоружан. Нећу ти наудити.
Емоционални стрес накупљан годинама ти је оштетио стомак.
Склањај се од мене! Имаш озбиљну инфекцију дебелог црева.
И ако ти је ручно не одстраним, упалиће ти се.
Па нећеш више никога моћи да штитиш.
Изгледа да је боли стомак. -Знаш шта, дај нам 5 минута,
па ако се не будеш осећала боље, можеш нас спржити. -Престани
да причаш! Само уради то.
Морамо да те полегнемо на страну, да би извели хитно вађење.
Вађење? Шта вадимо? -Само напред, доцо.
Стиже помоћ, доцо. -Почиње забава.
Три, два, један, окрећи!
Чи-Чи, додај ми клешта.
Знала сам да ће требати. Рекла сам вам! -Знате ли сви шта треба да радите?
Само диши. -И мени помаже.
Све је у реду, ухвати ме за крило, драга. Даб-Даб је поред тебе.
Ти си ми помоћник. Мораш да је смирујеш.
Да ли сте знали да је празилук национални амблем Велса?
Такође је и врло здрав. Можда осетиш мали притисак. -Држим је.
Сунце ти жарко! -Ниси ваљда. -Боже помози!
Морам доћи до њега. -Је л то гвожђурија?
Унутра је цела шпанска армија!
Дубоко удахни, задржи. -Стисни зубе. -Шта је, доцо?
Када уклонимо проблем, сад, Јоши.
Доћи ће мало до ветрења.
Свака част. -У реду је. Нико те није чуо.
Нема срама у овоме. Сви то радимо. Сви смо ми животиње.
Још осећам мирис! -Добро, ту сам. Шта сам пропустио?
Боже, помагај! -Овај је баш крупан! -Ближимо се крају!
Чи-Чи, ухвати ме одназад. -Ту сам, доцо. На твој знак.
Крв ми навире у мозак. Сав сам се зацрвенео.
Будите љубазни да задњи пут погурате, мадам.
Хвала. -Успели смо! -Тимски рад даје најбољи резултат.
То је још фалило. Успели смо.
Најпростије речено, више зелене салате него оклопа у твојој дијети.
Виђала сам свакакве армије, али никога попут вас.
Шта вас то држи заједно?
Можда не изгледа тако, је л? Али смо некако
створени једни за друге. -Сад дозволи да ти ја помогнем.
Лили би била презадовољна, Џоне. -Никад га не бисмо пронашли без ње.
Подилази ме језа. А није ми хладно.
Хвала ти, љубави што си ми показала пут.
Васкрсни је
и врати да још дуго буде с нама.
Оче наш милостиви, дај нам утеху...
Извините што нисмо могли да вас спасемо, ваше величанство.
Са великом тугом. -Сачекајте, њушим нешто. Личи на
наду! -Обавештавам вас,
да краљица више није... -Је л то неко звао доктора?
Другари! Драмски улазак, момци. Добро одиграно. -Ми стигли. -Дулитле!
Склањајте се, немамо времена за губљење!
Набавио сам оно што си мислио да не постоји.
Погледајте, плод Рајског дрвета.
Рекао сам да се склоните. -Хватајте их!
Пардон.
Иди! -Држите их! -Родио си се за овај тренутак.
Спремна сам. -Полети!
Иди! Иди!
Не! Не!
Кевинов дневник. Не зна се који дан. Завршило се убијање. Живео живот!
Леди Роуз.
Је ли то жирафа у мојој спаваћој соби? -Јесте!
Јесте, као и поларни медвед, горила, папагај, патка и ној.
Хвала Богу на овоме.
Добар посао, докторе Дулитл. -Није још завршен, зар не?
Интересантно, настави, Стикс, слушам те. Шта је радио?
Овај овде Стикс се сложио да остане и са својих 12 очију прати ситуацију.
Сад ми је све објаснио.
Као и све лисне ваши, прича тако што речи раставља на слогове, а тврди
да је лорд Баџли отровао краљицу. Молим? Зар он?
Стварно, Дулитле, претерао си.
Јеси ли сигуран? Онда је право време за то.
Не, извините, Стикс је поприлично тврдоглав.
У његовом десном џепу је бочица. То би било седам.
У десном џепу је бочица смртоносног велебиља. Хајде да погледамо.
Нећете му ваљда поверовати да прича са инсектом?
И ја сам једном причао са бубамаром
и пожелео жељу пре него што је одлетела. Хајде да проверимо.
Нико се не зеза са мојом фамилијом! Још један корак и покидаћу те на делиће.
Затворите га у кулу. -Неко је баш био зао. -Полази.
Не знам што сви стојите ту. Нико није умро. Слободни сте.
И ти.
Не и ви, докторе Дулитл. Останите још мало, молим вас.
Леди Роуз, ко је овај и зашто буљи у мене? -Ово је Стабинс.
И ја желим да будем доктор за животиње. -Спасао вам је живот.
Хвала вам. Лепо вас је поново видети, докторе.
Поли! -Желиш да ми нешто кажеш? -Признајем да си била у праву.
Баш је пријатно изаћи из куће с времена на време.
Стабинсе, Мини! Доста је било, идемо на неко мање важно место.
Наша прича се завршава онако како је и почела.
Имам писмо за доктора Дулитла. Нека ме неко спусти! -Углавном.
Био једном један посебан доктор.
Открио је да је најбољи када дели
своју невероватну способност са осталима. -Одлично.
Ускоро је доктор Дулитл отворио капију свог имања, баш као што би Лили желела.
Троје нових у реду, бандо. -Разумем.
Дулитл је поново пронашао сврху свог постојања.
Јер једино помажући другима, можемо да помогнемо сами себи.
превод: асцедант сyнц за WЕБ: паyутти
Preuzeto sa www.titlovi.com