Preveo: Bambula
Bilo je u svim novinama u to vreme.
Ljudi koji su pretraživali Arktik pronašli su žuti metal.
Zlato.
Luda groznica proširila se svuda po svetu
i hiljade su pohitale na sever da okušaju sreću.
Tim ljudima bili su potrebni psi.
Veliki psi s jakim mišićima da im vuku saonice.
Dobro jutro, Bak! -Bak nije bio kućni pas
a ni za u štenaru. -Evo, momče.
Njegov gazda je bio sudija okruga Santa Klara.
Pazi! -U ovom kraljevstvu, Bak je bio kralj.
Do đavola, stvorenje! -Oprezno! To je pas sudije Milera.
Poželi srećan rođendan sudiji u moje ime.
Hvala, u redu. Hajde, Bak! Idemo! -Vesti iz Klondajka!
Hiljade kopača zlata skupljaju se u Doson Sitiju! Vesti iz Klondajka!
Evo, momče.
Bak, stani! Bak!
S puta! -Bak!
Prestani! -Dođi ovamo! -Ženo, pozovite svog psa! Čuvajte!
Bak! Dođi ovamo! -S puta!
Dođi ovamo smesta! Bak! Stani!
DOBAR NOVAC SE DAJE ZA PSE
Bak!
Ne! Mnogo mi je žao! Izvinjavam se. -Taj pas je prava napast.
Samo je razmažen. Bak je dobronameran.
Obično. -Ebigejl, potrebna si kuvaru.
Bak. Idi da probudiš devojčice.
Sklonite pečenje!
Napolje!
Ne. Sećaš se da smo razgovarali o ovome, Bak.
Danas moraš najbolje da se ponašaš.
Bak?
Vaša visosti. -Veoma lepo miriše. -Srećan rođendan.
Svi ovamo prvo.
Dobro, Moli. Izgledaš divno. -U redu. Namestite se.
Bak.
Sedi ovde i razmisli o onome što si uradio.
Ne. Ne sad, Bak.
To nije bila prva noć koju je Bak proveo na tremu.
Hajde, Bak. Hajde.
Manje je obraćao pažnju na gazdine naredbe...
Bak, imam poslasticu za tebe. -Nego na svoje instinkte.
Hajde. Uzmi poslasticu. Hajde.
Dobar momak.
Uzmi poslasticu.
Dobar momak!
Odaziva se na ime Bak. Postići će dobru cenu tamo kuda ide.
Stanite. Trebaće mi pomoć oko ovog poslednjeg prenosa.
Šta je zaboga unutra? -Pas.
Koliko? -Samo jedan.
Zatvoren u toj kutiji...
Nije mogao da jede, pije, niti spava.
Bak nije znao gde se nalazi, gde je bio,
kuda je išao.
Polako, momče.
Samo treba da sedneš.
Ovo više nije Jug. Hajde.
Pogledaj ga. Pogledaj ga, momče.
To je zakon zemlje sad. Zakon batine
i očnjaka.
Niko nije iznad toga.
Šta kažeš, kuco?
Dobro.
Brzo učiš.
Bak nije imao šanse protiv čoveka s batinom.
Znao je to. Dobio je batine.
Ali nije bio slomljen.
Dođi!
Skegvej, Aljaska. Kapija Jukona.
Rub ničega.
Većina onih u potrazi za zlatom prvo je prošla ovde.
U redu, hajde. Tako je.
Uzmite gulaš od irvasa! Ovde. -Bak je bio daleko od kuće.
Izdajete svog Gospoda zbog pohlepe za zlatom?
Ne obraćaj pažnju na njih. Hajde. Ne. Ovuda.
Hajde! Mrdaj! Tako je. Hajde.
Hajde, druže. To je samo sneg, Bak. Hajde.
Bak, hajde! Dođi ovamo!
Bak!
U redu. To je to.
Kuća je njena? -Da, gospodine. Kuća i sve u njoj.
To je dobro. Zaslužuje to.
Ukrcavanje! -Nije bilo mnogo sreće tamo prošle godine.
Više ljudi se vraća praznih džepova negoli punih zlata.
Ja ne tražim zlato.
Isuse...
Pazi.
Poslednji brod za Doson polazi sad!
Propustite li ga, možete samo saonicama do proleća.
To je moje. Hvala.
Bak! Imam te.
Zove se Bak? -Idemo.
Hvala, Bak. -Brz si.
U redu. Ovamo.
Dobro jutro. -Pero! Dosta je prošlo.
Drago mi je što te vidim. -Kako si?
Dobro. -Telegraf još nije izbacio iz posla poštansku službu -Još nije.
Treba mi dva psa za moj tim.
Hoćeš da ideš? Nemoj da me čekaš!
Dobar dan, Fransoaz!
Šta si uradio sad?
Ovo je Bak. -Dva. Trebala su nam dva.
Šta je? Veliki je. -Prevelik.
Neće uspeti. -Uspeće. Šta ti znaš?
Upoznaj tim. Bak, upoznaj Spica.
Svog novog šefa. Sklanjaj mu se s puta.
To je Doli. Pajk.
Džo. Bili.
Dab. Dejv.
I Soleks. Ti si ovde.
Dobro došao u tim.
Imamo novu rutu, stoga svi obratite pažnju.
I ti, Dejv. Mi smo ovde.
Dostavićemo poštu 800 km skroz dovde. Doson.
Ne razumeju te. -Bak, radi isto što i Spic. Važi?
On vodi, ti sledi.
Time, spreman? Ne zaboravite, od nas ne zavisi samo pošta,
već i životi! I, kreći!
Hajde, kreći!
Hajde!
Spic! Desno!
Vidiš, Bak? Sad nam je zajednička sudbina.
Oni su psi! Ne razumeju. -On razume.
Da. Bak, svi smo povezani.
Svi zajedno padamo, ali i ustajemo zajedno.
Hajde. Probaćemo opet. Polako.
Tako je, Spic.
Mislim da ti je pas iznemogao. -Nije iznemogao.
Samo ima kalifornijska stopala.
Ovde, pod otvorenim nebom,
Bak je osetio hladnoću koju nikad nije iskusio.
Napolje! Psi spavaju napolju!
Odrastajući u svetu ljudi,
Bak je naučio da sluša njihove glasove.
Od večeras, počeće da čuje vlastiti.
Hajde, Bak! Moramo da započnemo dan.
Hajde!
Bez zaustavljanja! Pošta!
Hvala, Pero.
Pošta! -Hvala!
Tako je bolje!
Težak si.
Spic! Desno! To! Tako se skreće!
Vidiš? Brzo uči.
Baku je posao zaprežnog psa vratio samopouzdanje i radost.
Sad, pripadao je čoporu.
Desno! Da, tako je!
Fantastično! Pravi si zaprežni pas sad, Bak!
Stani. -Bak, ne mrdaj.
Ne, ne! Fransoaz!
Fransoaz!
Dobro si? Bak!
-Spasi ga!
Bak!
Bak.
Plakao si zbog psa. -Ne.
Ne, ne. Nisam plakao.
Plakao si.
Ne. Nisam.
Za sve godine prevoženja pošte, Pero nikad nije stigao na vreme.
Nijednom. Ali svakog dana vozi kao da se to može desiti.
Veruje. Ali nikad ga nisam videla da veruje u nešto
koliko veruje u tebe.
Sad i ja verujem.
Čopor može da ima samo jednog vođu.
Spicu je dojadilo.
Spic!
To ne liči na njega. -Tražio sam celo jutro.
Ne mogu nigde da ga nađem. Kao da je ispario.
Spic! Moramo da idemo. Bez njega.
Ne možemo da protraćimo dan. Soleks!
Bak? Vrati se na mesto. Hajde!
Soleks je 5 godina duže ovde od tebe. Vrati se u red.
Bak.
Samo zato što vučeš dobro ne znači da si spreman da vodiš. U redu? Hajde.
Mislim da se neće pomeriti. -Pomeriće se.
Bak, skloni se.
Soleks, hajde. Hajde.
Hajde! Ovde!
Dođi ovamo.
Šta je ušlo u ovog psa od jutros? Ne.
Mislim da oni znaju nešto što ti ne znaš. -Nema ničeg što ja ne znam.
Kuda je zbrisao? -Ne možemo nadoknaditi ovoliko vremena.
Zatvoriće poštu. -Ne!
Ne! Ne, ne!
Stići ćemo na vreme! Bar jednom!
Dobro.
Preuzmi.
Nije toliko loše. -Izgubio sam svog predvodnika.
Zakasnićemo 2 dana ako budemo imali sreće. A nikad nismo imali sreće.
Možda bi trebalo da se držiš. -Da, da.
Dobro, Bak. I, kreći!
Trči, Bak! Trči!
To!
To, Bak! Trči!
Levo! Bak, levo!
Skreni levo! Levo!
Skreni levo! Hajde! Skreni levo!
Ne! Ne, ne!
Jesi li poludeo?
Ne, ne!
Trčite!
Brže, Bak! Nemoj da staješ!
Pero?
Tako je!
Ne posustaj, Bak! Tako je!
S puta! Sklonite se!
Hajde!
Stoj!
Da li ste videli to?
Uspeli smo!
Taper. -Evo jedno za Kelija.
Makarti, ovde.
Nešto za Elizabet Snou? -Ima li nešto za O'Malija?
Lavern? -Šo. -Imam tri!
Lavern! Dojl? Kenedi?
Imam jedno za Smita. Evo.
Linč.
Vidiš, Bak? Mi ne prevozimo poštu.
Prevozimo živote. Prevozimo nadu.
Prevozimo ljubav. Idemo izjutra. Odmorimo se malo.
O'Nil? Volš?
Galager?
Vidi.
Najdraža Sara. Deluje da me je duša napustila.
Svaki dan počinje sećanjem na našeg najdražeg sina.
Kako se Timu bliži rođendan to me podseća na sve što je izgubljeno.
Toplinu našeg doma,
avanture o kojima je naš sin sanjao.
Kamo sreće da mogu naći reči da opišem kako sam se osećao
pre nego što je tišina postala nepodnošljiva.
I otišao sam.
Tražim mesto
gde možda nađem malo spokoja.
Međutim bojim se da ga nikad neću naći.
Jer znam da za mene ovakvog,
možda se ne nađe dom na ovom svetu.
Nemojte da idete! -Kreći!
Ne, ne!
Bak! Šta je?
Imate li vremena za još jedno pre nego što odete? -Kasnite.
U pitanju je rođendan mog sina.
I moram da pošaljem ovo podsećanje svojoj ženi.
Trebalo je da dođete kad smo ih preuzimali.
Trebalo mi je vremena da nađem reči.
Ako naučiš da čitaš, više nam neće trebati Pero.
Imate sreće. Bak je šef.
Još neko?
Zdravo, Bak. Sećam te se.
Hvala. Hvala što si stao. -Idemo!
Spreman, Bak? I, pokret!
Uredite se! Da!
Fino, Bak! Tako je!
Pravo napred!
3.900 km za 80 dana?
Bak će spavati do jeseni.
Pero! Jedno za tebe. Izgleda službeno.
Koje su novosti s juga? -Svaka čast.
Pero?
G. Pero. Poštanska maršruta ukinuta. Prodajte pse. Vratite se u Kvebek.
U redu je.
Ništa niste pogrešili. Svi ste bili dobri.
U redu? Žao mi je, Bak.
Ja i moje saonice im više nismo potrebni.
Do leta, telegraf će stići dovde.
Novi način slanja pošte.
Ovo je tvoj tim sad. Čeka te važno putovanje.
Izmaklo mu se tlo pod nogama opet.
Bak je ostao bez još jednog gospodara.
Sad bi trebalo da bude vođa.
Dok se novi gazda nije pojavio.
Obećao sam ti, zar ne? I evo nas. -Obećao si mi zlato.
Gde je? U psima?
Natovari saonice. Vreme je da uzmemo ono što je naše.
Idemo. I...
Krećite!
Iznemogli su? -Ne. Samo su lenji.
Bak? -Krećite!
Čarlse, ubedi zver. -Nemoj batinom.
Čarlse! Spusti to ili ću...
Neću se maknuti ni korak! Čarlse!
Sećaš me se?
Da, znam.
Saonice su vam zamrzle. Mnogo ćete pomoći svojim psima
ako uzmete bočnu motku i odvalite ih. -Bočnu motku?
Šta on to radi?
Gospodine! Pazite na fonograf.
Kuda ste pošli, gospodine? -Ne tiče vas se.
Niste valjda kupili tu mapu u Skegveju? -Ne. -Ta stara bajka.
Izgubljena brvnara. Zlatna reka?
Krećete predaleko u proleće. Polovina tog puta je po reci.
To znači da je polovina puta pogodna za putovanje.
To znači da će led pući ispod vaših saputnika i pasa.
Zašto ne sačekate dok se ne otopi sneg u proleće? Poštedite svoje pse
i vaše saputnike patnje. -I da pustimo
da nas neki stari tragač za zlatom pretekne? -Ja nisam to.
Ne, hvala. Dao sam silne pare za ovaj tim.
Vući će mi saonice. -Oni su dobri psi, gospodine. Vući će vam saonice.
Vući će vam saonice do smrti.
Hvala. Idemo.
U redu, idemo. I...
Krećite!
Lenje džukele! -Ne ulivaju mi neko poverenje ovi psi.
Možda je trebalo da kupiš drugi tim. -Možda treba da ih nahranimo.
Trebalo je da ostanemo na stazi. -Pokret!
Zaustavite ovo!
Možda im treba mali podsticaj.
Pokret!
Po prvi put, Bak je znao više od svojih gospodara.
Pokret! -Ali bič
nije mu davao drugog izbora.
Kučkin...
Idemo preko.
Pokret!
Rekao sam da kreneš. -Hal, ne može.
Kreći.
Nemoj da si se usudio.
Led na reci će pući svakog trenutka! Budalo!
Taj pas pokušava da ti spase život! -Hal!
Zašto si toliko zapeo da nas zaustaviš? Znaš gde je zlato, zar ne?
Drži svoje pogane ruke dalje od mojih pasa. -Hal.
Hal, rekao je da ne bi trebalo da prelazimo.
Hal, siguran si? Možda treba da ostavimo pse?
Znam šta radim. Pokret!
Nemoj to da radiš. Nemoj njima.
Kreći!
Šta ću s tobom?
Nisu tu.
Nema ih.
Spavaš dva dana u mom krevetu.
Vratiću se.
Ostani. Idi.
Radi šta hoćeš.
Viski.
Hoću flašu.
Nema ih. Moji psi su pobegli.
Ostao sam bez bogatstva. Rekao si da je to bajka.
Nisi hteo da nađem zlato.
Smiri se, Bak.
Bak. Smiri se. -Svi ste videli.
Imao sam posla s tim čovekom a pas umalo da me prikolje.
Verovatno besan.
Ostavi na miru tog psa! -Bak, smiri se!
Vidite li? Predlažem da ga uspavamo ovde i sad.
Nemoj da si ga pipnuo! -Niko neće da ubija životinje.
Dok ne čujemo sve činjenice. -Taj čovek me je iznenada udario.
Bak, smiri se.
Šta imaš za pojasom, prijatelju?
Zabranjeno unošenje oružja!
Dobro si, Džone Torntone? -Da.
Dobro sam.
Šta je? U šta gledaš?
Imaš nešto da kažeš?
Bak!
To nije lepo. Zašto si to uradio?
Bak! Bak, šta...
Bak? Vrati to nazad.
Šta ćeš sad da radiš?
Bak? Šta to radiš? Vrati to nazad.
Bak, ne radi to. To je moje.
Treba mi to. Ne radi mi to.
Šta si uradio? Gde je? Da li bi...
Skloni se.
Bak.
Do đavola, veliki si.
Danas bi mu bio rođendan.
Mom sinu.
Nakon što je umro, njegova majka i ja smo se udaljili.
Nije htela da bude u mojoj blizini. I...
Ja nisam hteo da budem ni u čijoj blizini.
Pa sam došao ovde.
Onda sam upoznao tebe.
Do đavola. Ovde je negde.
Dobro, budan si. Stavio sam je...
Evo je. Želim nešto da ti pokažem.
Dođi ovamo. Ovo je mapa Jukona.
Moj sin je stalno čitao avanturističke priče,
i bio je lud za novostima koje stižu s Jukona.
Nije bilo zbog zlata. Nije mario za to. Planine su bile u pitanju.
Provodio je po ceo dan gledajući u mape i slike planina.
Sanjao je o onome što se nalazi s druge strane. O mestima gde niko nije bio.
Divljim mestima.
"Idemo," rekao je. Rekao je, "Da, tata."
Počeli bismo odavde, ali onda on uzme olovku
i nacrta liniju van mape i kaže: "Ali hajdemo tamo.
Van mape. Gde niko nije bio."
To je putovanje koje bi voleo. Prava avantura.
Mogli bismo da idemo.
Ti i ja.
Da vidimo šta je tamo.
Šta misliš? To je kanu, Bak. Vozićemo se u njemu.
Smiri se. Sedi. Sedi, Bak. Dobro. Dobar momak.
Šta to radiš?
Moliš?
Ti nisi moj kućni ljubimac.
Dolaziš li? Ulazi ovamo.
Veslaj, u čamcu svom Nežno niz rečicu
Samo, samo, samo Život je samo san
Hajde, Bak. Otpevaj nam pesmu.
Možda i nemoj.
Drago mi je što uživaš u ovome.
Sviđa ti se to?
Pretpostavljam da ćemo hodati odavde.
Tvoji preci su lutali ovde. I moji.
Onda kad smo bili divlji.
Pojavimo se i nestanemo, zar ne?
Ovo je uvek ovde.
Šta je? Ne znam. Kuda? Reci ti meni.
Hajde. Ti vodi.
Bak?
Vidi šta si našao.
Brate...
Pogledaj ovo, Bak. Ne bih rekao da smo van svih mapa.
Tragač za zlatom, pretpostavljam. Smeće.
Smeće. Smeće.
Blago.
Ovo je moje. U redu? Ne diraj to. Moje je.
Dobar dan.
To su tvoji preci.
Vuci.
To je dobro, Bak, ali više nalik ovome.
Prokleta bajka je istinita.
To je bolje, Bak. Bravo!
Šta je? U šta gledaš?
Idi da baciš pogled. Hajde.
Samo se vrati pre mraka!
Bak!
Ovde, toliko daleko od kuće, vidim promenu u Baku.
Nešto ga vuče u šumu.
U lov.
To je divno, Bak. Divno.
Još je isti pas sa mnom, ali teško mi je da ga zamislim
nazad u civilizaciji.
Da li postoji dovoljno velika kuća za njega?
Čini se da ovo putovanje vodi Baka k njegovoj sudbini.
Gde vodi mene?
Ne ovog puta.
Davno je pao mrak.
Ostaješ napolju sve kasnije i kasnije svakog dana.
Da, znam, ima mnogo da se istražuje, ali svet je opasno mesto.
Nikad se ne zna šta dolazi.
Nikad se ne zna.
Groznica je savladala Timija za dva dana.
Prokletstvo.
Dobro, Bak.
Bilo je divno leto.
Znaš šta, Bak?
Nešto sam razmišljao. Možda kupim sebi železnicu.
Je li to moja kapa? To je moja kapa. Hajde.
Daj mi moju kapu.
Daj mi moju kapu. Bak!
Bak! Hajde.
Tako je.
Šumski vuk.
Divno. Ovo je njihova teritorija.
Oni gospodare ovim brdima.
Hoćeš da ideš? Idi.
Samo...
Budi pažljiv.
Razmazila ga je i patio je
od ruke čoveka.
Sada, Bak je našao svoju vrstu.
Koliko daleko je otišao da nađe svoj dom.
Koliko daleko sam ja otišao od svog.
Evo, pogledaj, Bak. Namirnice.
Za život. Čoveku ne treba više od toga.
Vreme je da idem, Bak. Domu svom.
Onome što je ostalo od njega. Da vratim stvari u normalu,
ili bar pokušam.
Ne.
Ne tražim od tebe da pođeš sa mnom, Bak.
Imaš nešto ovde. Nešto bitno.
Drži se toga.
Odlazim ujutru. Dođi da se oprostimo.
Ti si dobar pas, Bak.
Ti si dobar pas.
Došao si čak ovde. Znao si nešto, zar ne?
Polako. -Hteo si sve za sebe.
Gde je? Gde je zlato?
Svuda je.
Uzmi ga. Uzmi sve.
To neće ništa promeniti. Neće vratiti mrtve.
Poznato ti je ovo, je li?
Dobro. Vidiš li ovo, momče?
Vidiš li? Dobro.
Bak. Da.
Vratio si se.
Bak.
Kakva avantura.
U redu je, momče.
Kod kuće si.
Postoji mesto u ovim planinama
gde nova vrsta šumskih vukova tumara,
mudrijih od čoveka i vuka,
zbog psa koji predvodi čopor.
Sad oni žive bez straha,
podižu svoje mlade, i cvetaju.
Neki kažu da je to samo legenda. Nije tako.
Nekad sam ga poznavao,
kad je samo bio pas uz čovekove skute.
Iako je ova zemlja njegova, svakog leta,
kad se spusti u dolinu, seti se ljubaznih ruku
i nekadašnjih gospodara.
Pre nego što je otišao među svoje, postao je sebi gospodar.
Pre nego što je čuo zov.
ZOV DIVLJINE
Preveo: Bambula
Preuzeto sa www.titlovi.com