Traducere şi resincronizare: Undergrow
Europa, anul 1944
Vulpea Fragilă, Vulpea Fragilă. Prima grupă.
Prima grupă. Aveţi legătura, Locotenent.
Ce zici, Ingersoll? Vei încerca să ajungi la cazemată?
Putem încerca, dar vom avea nevoie de susţinere
dacă rămânem blocaţi.
Tot ţintuit sunteţi, domnule Locotenent?
- Da. - Atunci ne ducem înainte, până la capăt.
Dar dacă ne vor ţintui, vom avea nevoie de Căpitanul Cooney ca să ne scoată de acolo
Asta-i sigur!
- Vulpea Fragilă, terminat. - Eroi...culegători de lauri.
Ai recepţionat, Căpitane? Prima grupă din plutonul meu se duce până la capăt.
Oamenii tăi sunt pregătiţi să îi sprijine?
Fă-mi un semnal cu mâna. Terminat.
Foc.
Groaznic mortarul.
S-au apropiat de poziţia grupei lui Ingersoll.
Sunt ţintuiţi de focul mitralierelor şi acum au început să tragă cu mortarele.
Mai bine ai ataca din acea parte, să iei presiunea de pe Ingersoll.
Vulpea Fragilă Unu, aici Doi. Haideţi să scoatem plumbul!
Terminat.
Cooney, unde eşti? Ai spus că îi vei ajuta!
Depinde de tine, Cooney. Mă auzi?
Cooney, unde eşti?!
Retragerea!
Cooney! Cooney!
Nu pot ţine tirul. Mitraliera încă ne mai ţine imobilizaţi.
Ai spus că îi vei ajuta! Răspunde, Cooney.
Cooney! Cooney! Cooney, terminat!
S-a terminat, Locotenente.
Da, îţi iroseşti bateria.
Asta e tot pentru ziua de azi, băieţi.
Dacă doriţi o piesă anume,
trimiteţi-o în grija Serviciului de Radio al Forţelor Armate.
La revedere!
Gata, gata, terminaţi. Haideţi.
Terminaţi!
Hei, hei, noi aşteptăm aici de două ore şi tu vrei cafea instantaneu.
Jackson, nu eşti o ordonanţă ordonată.
Şi acelei canistre îi lipseşte ceva. Nu poartă nici un pic de rugină.
- Haide sergent, umple-o. Poate rugineşte. - Foarte amuzant. Pentru cine este?
- Pentru Căpitanul Cooney. - Căpitanul Cooney?
De fiecare dată când Jackson face un comision, Cooney îi dă bacşiş un grad.
Grăbeşte-te, Căpitanul îI aşteaptă pe Colonelul Bartlett de la Divizie.
Uite acolo relaxare!
Când îi saluţi pe ăia doi, trebuie să-ţi ceri iertare braţului.
- Care e treaba cu Cooney şi Colonelul? - Care sunt noutăţile?
- Tu ai acces din interior la Cooney. - Spune-ne, spune-ne.
Facem Crăciunul în Paris, sau va trebui să mă mulţumesc cu fotografia din perete?
- Nu ştiu, nu îmi spune niciodată nimic. - Prostii.
Jackson, eşti un trădător.
Pe lângă asta, nu am încredere în soldaţii care îşi lustruiesc pantofii în fiecare zi.
Jackson! Jackson!
- Vocea stăpânului tău. - Te cheamă mama.
- Cafea, soldat? - De ce nu?
Am deja ulcer.
Puternică, nu-i aşa?
- M-aţi chemat, Căpitane? - Da, te-am chemat. Unde sunt formularele?
- Care formulare, domnule? - Care...?
Formularele înlocuitorilor. Trebuia să la duci azi, la Divizie.
- Deja le-am trimis, domnule. - Bine.
Ai luat cafeaua?
Da, domnule.
Păi, haide, haide!Păi, haide, haide!
Modul în care este condusă această armată... Ineficienţă, repetiţie.
Îţi spun băiete, dacă îmi conduceam afacerea de acasă în modul în care conduc ei armata
Într-o lună dădeam faliment.
- O lună! - Da, domnule.
Aş fi o pomană pentru contribuabili dacă ei ar lăsa nişte...
oameni de afaceri să preia controlul.
Este o idee interesantă, Căpitane.
Scoate cutia cu trabucuri din raniţă.
Vreau ca Clyde - Colonelul Bartlett - să se simtă ca acasă.
# Ca şi când am fi amândoi acasă. În micuţul orăşel Riverview.
- Nişte trabucuri şi câteva scrumiere, d-le? - Da, dar nimic pretenţios.
Suntem doar nişte băieţi dintr-un oraş mic, colonelul şi cu mine. Înţelegi?
Ne plac plăcerile...
simple.
- Adu un prosop, Caporal. - Da, domnule.
- John? - Da, domnule?
Ai reuşit să aprobi cererile pentru lenjeria de corp, din iarna asta?
N-aţi vrea să ştiţi, domnule? Numai pentru părţile de sus.
Grozav. Pur şi simplu grozav...
Salutare Woody, băiatule. Eşti pregătit de joc?
- Pregătit, Căpitane. - Colonelul o să vină din clipă...
Unde este Costa?
- Joe? Nu a apărut încă? - Nu!
În ultimul timp a cam depăşit măsura. Nu se mai poartă ca un ofiţer.
Sunt sigur că vă înşelaţi, Capitane.
John, i-ai spus locotenentului că este aşteptat, nu-i aşa?
Da, domnule. I-am spus în această dimineaţa.
Atenţie!
- Continuaţi, domnilor. Caporal. - Hei! Salut!
Erskine, Woodruff. Ăştia suntem? Sper că nu aveaţi de gând să jucăm doar noi trei?
Costa a fost reţinut. O să îi dau de ştire chiar acum.
Să faci asta, fiule.
Şi spune-i că am zis să aducă o mulţime bani.
Da, domnule.
Bine, Clyde! Mă bucur că ai trecut pe aici!
Desigur... Unde este acel whiskey despre care vorbeai?
Vine imediat.
Vrei şi nişte apă plată?
Vrei să îmi ruginească instalaţia?
În Pittsburgh, tatăI meu a făcut asta.
A fost fierar?
- Costa, unde eşti? - Sunt aici, Harry!
Da. Fabrica...
Harry, cum se spune "şine de cale ferată"?
- Des rails de chemin de fer. - Aşa este.
Des rails de chemin de fer.
Harry, fă cunoştinţă cu domnul Bouisse.
Domnule Bouisse, Locotenentul Woodruff.
Încântat. Încântat
- Ăsta e magazinul lui. Frumos, nu? - Da. Uite, ştii ce oră este?
Ştii cât de vechi este magazinul ăsta? Cinici sute de ani.
- A aparţinut familiei lui din tată în fiu. - Da ştiu, George Washington a dormit aici.
Uite, Joe, colonelul este aici.
Dacă nu vorbim cu el acum, s-ar putea să nu mai prindem o altă şansă.
Deci e aici.
- În regulă, Jackson, poţi să pleci. - Da, domnule.
Nu-ţi face griji pentru bătrânul Erskine Cooney.
- Luaţi loc. - Da.
- Ei bine? Ai adus scrisoarea? - Scrisoarea?
- De la tatăI meu. - Nu, îmi pare rău, am uitat-o.
- Am lăsat-o la cartierul central. - Oh... păi, e în regulă.
Doar că... nu mi-a mai scris demult în ultimul timp...
Ştii cum e, judecătorul a fost ocupat, acum că se apropie şi alegerile.
O, da. Probabil că aşa e.
Dar bănuiesc că ar fi foarte mândru dacă m-ar vedea acum.
Desigur. Eşti comandant de companie în infanteria Statelor Unite.
Bine spus, sunt. Şi...
când îmi va veni citaţia...
A, da. Citaţia.
O să mă revanşeze pentru acele vremuri când I-am dezamăgit. Înţelegi la ce mă refer?
Mă scuzi.
Ştii, mă gândeam, Clyde.
Poate o să o ţin sub secret.
Şi când voi ajunge acasă, voi merge direct la el,
O să întind mâna pentru o strângere, şi când se va uita în jos...
Poţi proceda şi aşa.
O să explodeze de bucurie, bătrânul!
Aşa va face. Şi vreau să îţi aduc acea citaţie.
Dar va trebui să ai puţină răbdare, înţelegi.
- Bineînţeles, Clyde. - Lucrurile astea durează.
Şi când momentul potrivit va veni, o voi strecura.
- Vrei să ştii ceva? - Ce?
Când ajungem acasă...
O să încep să îţi spun direct "Colonel".
Ce crezi despre asta?
Cred că mi-ar plăcea asta.
Nu-mi aduc aminte să fi auzit de un colonel autentic în partea noastră de Stat.
Joe, am un plan pentru a-I scoate pe Cooney afară din companie.
O cauză pierdută.
- Mă vei ascultă? - Ce e de ascultat?
Ştii aranjamentul.
Bartlett are ambiţii politice. Bătrânul lui Cooney, deţine mecanismul.
De aceea, Erskine nu poate face greşeli. ÎI avem pe întreaga perioadă.
Acum că te-ai descărcat, taci şi ascultă-mă pentru o secundă, vrei?
Continuă.
În regulă. O să îţi explic simplu şi la obiect.
Unu la mână: măcar o parte din viitorul politic al lui Bartlet, depinde de arhiva sa
de război, corect?
Doi la mână: Bartlet nu e prost, corect?
- Da, corect. - OK.
Trei: Cooney este nedemn de încredere şi Bartlett o ştie.
Următoarea greşeală a lui Cooney poate fi una mare.
Nu doar 14 oameni, dar ceva mult mai mare.
Să fim realişti, asta e pentru păstrare.
- Şi care e planul? - OK...
Aş vrea să îi spun direct lui Bartlett, să-i sugerez să îI mute la birouri.
- Nici o şansă. - De ce nu?
ÎI ascunde pe un post de birou la Batalion sau Divizie.
În cel mai rău caz, îşi prinde degetul într-un dulap cu acte.
Grijile noastre şi ale lui Bartlet se termină.
Apoi nu ne mai rămâne decât să luptâm în război.
Haide, Joe, ce zici? Cum ţi se pare?
Nu va funcţiona.
De ce nu?
Nu va funcţiona! Nu va cădea în plasa acestei discuţii directe.
Este locotenent colonel şi tu eşti doar un amărât de locotenent.
Ba mai mult, îţi va spune acea veche replică de genul
"Fiule, eram în Garda Naţională în timp ce tu învăţai abecedarul."
Ambii sunt din acelaţi soi.
Pariez că Cooney nu a luat în calcul războiul
când s-a înscris în Garda Naţională.
Probabil s-a gândit că va avea parte de plăcinte de porumb
şi intestine de porc prăjite şi...
şi de şansa de a-şi purta uniforma la vânătoarea de vulpi de Sâmbătă.
OK, mă voi duce singur.
Nu o face pe dramaticu cu mine, faţă de câine.
Voi juca cărţi, dacă crezi că va ajuta cu ceva.
OK. Îţi spun eu, este singura cale prin care prin care ne putem apropia de Bartlett.
Dar ţine minte, o singură scăpare de-a lui Cooney...
Doar una.
- Cinci la rând! - Când vor începe permisiile, Colonele?
Imediat ce ne întoarcem în Franţa şi ne stabilim acolo.
Credeţi că războiul se va termina înainte să ne reformăm?
Nu îmi place să vă dezamăgesc dar pariez că aşa se va întâmpla.
Nu mi-ar plăcea să intru în chestii dure cu acei copii boboci pe care ni-i i-au trimis.
Aşa e domnule, acelor înlocuitori le trebuie antrenament.
Nu vă faceţi griji. Vom merge cu toţii acasă cu un dosar de care putem fi mândri.
Dacă cineva spune despre Compania Vulpe că nu este în top, va răspunde în faţa mea.
Jur, acest Comandant al vostru e la fel de sensibil ca o femelă urs cu pui.
Da, sigur este.
Cum jucăm, cinci cărţi fără să tragem?
- Îmi convine. - Sunteţi de acord, băieţi?
Tot 50 de franci limita?
Da.
Amestecă-le şi împarte-le, Locotenente. Amestecă şi împarte.
"Femelă cu pui".
Ce fel de glumă e asta? Ce vrei să spui, Locotenente?
- Haide, Erskine. - Pune miza, Joe.
Ăsta e un joc între prieteni, Costa.
Şi vreau să rămână aşa. Încerci să mă provoci.
Stai jos. Locotenetul nu a vrut să spună nimic.
- Crezi? - A fost o glumă.
Spune-i că a fost o glumă, Costa.
Am făcut o glumă.
Bănuiesc că te vei amesteca în politică la întoarcere, în Riverview, Colonele.
Nu ştiu. S-ar putea să candidez pentru postul de hingher sau ceva de genul ăsta.
"Tippecanoe and Bartlett too." (joc de cuvinte)
E rândul meu?
- Da. - Vă costă 50 de franci, domnilor.
O să trebuiască să vă dau la o parte, Colonele.
Ei bine. O să arunc o privire.
Arată cărţile, Locotenente.
- Treiari şi valeţi. - Este o mână bună.
Dar nu suficient de bună. Trei dame încântătoare şi o să strâng potul.
- Pierdeţi vreodată? - Nu îmi permit.
Sunt doar un mic băiat din micuţul Riverview.
Nu voi uita ultima partidă.
Unde a fost asta?
Ah... a fost în pivniţa din afara Aachenului.
Ne-aţi golit de bani în partida aia. Vă dădeam dolar după dolar.
O, da, tu şi acel...
Lathrop era numele lui, Colonele. Locotenentul Ned Lathrop.
Aşa este, Lathrop. A fost un om bun.
Păcat de el. Ce a făcut? A încercat să ajute grupa care s-a despărţit?
Grupa sergentului Ingersoll din plutonul meu.
- Bine, el... - El ce?
Ingersoll nu a respectat ordinele, încercând să ocupe cazemata aia.
Şi-a depăşit autoritatea.
Au fost oameni buni. Cei mai buni, dacă m-aţi întreba.
Ei bine nu te-am întrebat, Locotenent.
Domnilor, haideţi să păstrăm acest joc prietenos.
Acelaşi joc.
Oricine putea vedea că era o situaţie fără ieşire.
Nu cred că era fără ieşire, Căpitane.
Poţi să crezi ce vrei. Nu este nici o lege împotriva acestui lucru.
Dar îţi ordon, ca şi subordonat al meu, să îţi păstrezi insinuările pentru dumitale.
- Erskine! - Nu are nici un drept să-mi pună
onoarea la îndoială.
Sunt Comandantul său superior.
Ingersoll a fost unul din cei mai buni oameni ai mei.
Stai jos, Erskine.
Dacă eşti aşa de prietenos cu oamenii tăi de ce nu renunţi la grad?
Nu vrei să fii ofiţer, nu înţelegi semnificaţia
eşti doar un căţeluş cu nasul pe sus.
Cooney!
Haide, haide! Haide, Joe.
E în regulă, Harry. Plec.
Mă scuzaţi, domnule Colonel.
Îmi pare rău că am dat-o în bară, Clyde.
De ce nu te duci afară să te plimbi? Poate o să te liniştească.
Da...
Cred că aşa o să fac.
Îmi pare rău că lucrurile s-au desfăşurat astfel, Clyde.
O să îi dau asta lui Joe când o să-l văd.
Toată lumea îşi pierde la un moment dat cumpătul, nu-i aşa băiete?
Da, domnule.
Totuşi, nu cred că ar trebui să se afle despre acest incident.
- Despre ce incident? - Asta e ideea.
Băieţii sunt destul de sensibili în ziua de azi.
Da domnule, sunt.
Că tot veni vorba, Colonele...
Aş dori să vă spun ceva.
Spune.
Ei bine...
Moralul acestei companii este,
în consideraţia mea, într-o condiţie periculoasă.
Şi din ce cauză crezi că a ajuns astfel, Locotenente?
Cred că a izvorât din ceea ce s-a întâmplat la Aachen.
Colonele, ştiu că dumneavoastră şi Căpitanul Cooney sunteţi foarte apropiaţi.
Poate că îmi pun capul în joc, în legătură cu acest lucru,
dar sentimentul printre oameni este că domnul căpitan... s-a speriat acolo.
Asta este şi părerea dumitale?
Nu sunt sigur, domnule, el a avut singura rezervă. Putea să facă ceva.
Pe de altă parte poate a crezut că rezerva lui nu a fost suficient de puternică.
Atunci faptele nu sunt foarte concludente.
Nu e vorba de fapte concludente, domnule!
Colonele, vă pot vorbi direct, lăsând gradul deoparte?
Nu văd de ce nu ai putea.
Să nu-ţi faci impresia că ceea ce vrei va merge mai departe de noi. Spune.
Colonele, îl cunoaşteţi pe Căpitanul Cooney mai bine decât...
...mai bine decât orice om din această divizie, poate mai bine decât orice om.
Îl cunosc pe Erskine. De când aveam 14 ani, şi eram funcţionar în biroul judecătorului.
Îi ştiţi părţile bune şi neajunsurile.
- Continuă. - Ştiţi că a dat rateu la Aachen.
A costat viaţa unei întregi grupe. Un sergent bun, un Locotenent foarte bun.
Gândiţi-vă ce ar putea face dacă această companie ar intra într-o primejdie reală,
mă refer la o strânsoare unde ar trebui să lupţi ca să ieşi din ea.
Haide fiule, zi-mi direct. Vrei să îl trimit pe Erskine la birouri?
- Da, domnule, de fapt... - Se înţelege.
Nu este o soluţie rea. Dar sunt nişte puncte pe care nu le ai în vedere.
Tu ai vorbit direct cu mine şi eu o să fac la fel.
Aş aprecia dacă ai păstra discreţia. Asta este o confidenţă între noi doi.
Erskine este foarte important pentru mine. Să nu ne prefacem. Ştim amândoi de ce.
Echipa mea este mică, compactă, eficientă. Merge ceas.
Fie vorba între noi, nu am loc pentru Erskine la Batalion.
- M-am gândit la Divizie. - Să-l trimit la Generalul Parsons?
Mai precis, în ce calitate?
Deci, vezi tu, toţi avem problemele noastre.
Nu este vorba că nu apreciez grija dumitale pentru moralul acestei companii, o apreciez.
Sunt la fel de îngrijorat ca şi tine, ba mai mult,
pentru că sunt responsabil pentru această companie.
De ce nu vreţi să acceptaţi adevărul?
- Să acceptaţi adevărul că mulţi vor muri... - Taci din gură!
Ai spus ce ai avut pe inimă şi eu voi face la fel. Asculţi?
Da, domnule.
Totul se reduce la un singur adevăr.
Această companie este...
Să-i dăm un nume frumos "puţin zdruncinată" în ce priveşte moralul
şi ca rezultat nu este pregătită să lupte, corect?
Corect.
- Asta este îngrijorarea dumitale? - Asta este îngrijorarea mea.
Atunci poţi să o uiţi.
- Care e prenumele tău? - Harry.
Poţi să nu îţi mai faci griji, Harry, pentru că am informaţii de sus.
Sunt şanse minime să mai mai vedem vreo luptă.
Aşa se aude, Colonele? De sus?
De sus. Şanse foarte mici.
- Vulpea Fragilă Unu. - Aici Divizia. Colonelul Bartlett e acolo?
Da, vi-l dau imediat.
Colonelul Bartlett.
Generalul Parsons vrea să îi vadă pe toţi comandanţii, cât mai curând posibil.
- Spune-i Generalului că vin imediat. - Mulţumesc, domnule.
Deci, asta fiind situaţia...
Vreau să te linişteşti în ce-l priveşte pe Erskine. Relaxează-te.
De azi într-un an vei fi civil adaptându-te la problemele păcii.
Deja mă simt mai bine, Colonele.
Foarte bine, Harry.
Mă vezi ras, tuns şi dat cu apă de toaletă, pe aici pe colo?
Vorbeşti de parcă ai rămas ultimul în lume. Şi nu ştim dacă ne întoarcem
- Şoferul colonelului mi-a spus. - Ce să ştie el...
- Uite-l pe Locotenent. Întrebă-l. - Ok, o voi face.
Hei, Locotenente, în legătură cu acel zvon. E real?
- Ce zvon? - În ce ne priveşte, că am scăpat.
- Nu aş paria. - Sper să aibă dreptate, măcar de data asta.
Să fim serioşi, sunt un erou. Am poftă de sânge.
Sunt un vânător de glorie şi când mă pregătesc...
Doar că nu îţi place să lupţi.
Asta e problema mea, Căpitane. Sunt fricos.
Soldat de primă clasă, Bernstein, un gras laş. Pot să mă liberez petru că sunt fricos?
Majoritatea băieţilor ar merge în iad într-o găleată
pentru dumneavoastră sau pentru Locotenentul Woodruff, ştiţi asta!
La cum stau lucrurile, acest echipament are spirit de găleată de gunoi.
- Franceza ta pute. - La fel şi moralul.
Valea.
Da, domnule.
Domnule Locotenent Costa.
- Ruşii ăştia! - E un veritabil cazac. E foarte dur.
Dar în interiorul lui, Snowden, acolo bate o inimă de piatră.
Nu te mai scărpina, Bernstein.
Nu mă scărpinam, doar verificam dacă am plăcuţele.
Salut, Locotenente.
- M-am gândit că te găsesc aici. - Deci, ce s-a întâmplat?
Ce ticălos. De ce a trebuit să strice totul?
Nu contează asta. L-am văzut pe colonel plecând. Ce s-a întâmplat?
Am vorbit cu el. I-am spus că nu suntem apţi de luptă.
- În regulă, să mergem! - Şi?
- Ce se petrece acolo? - Nu contează. Ce a spus?
Deja ştia despre Cooney şi a fost înţelegător.
Desigur. Înţelegător.
Ai zice că ăia doi sunt nişte comedianţi.
Erskine şi Clyde: Zicale amuzante şi dansuri exotice.
Nişte băieţei de la ţară.
Îngropaţi până la genunchi în sânge.
Ce rezultă de aici e asta: nu avem de ce să ne facem griji
în ce-l priveşte pe Cooney.
Vorba de sus e, se pare că sunt şanse mici să mai intrăm în luptă.
Şi dacă intrăm?
Colonelul a spus că sunt şanse foarte mici.
Şi dacă o să ne ducem înapoi? Care sunt planurile tale?
Ai încercăt să vorbeşti cu el şi te-a păcălit să mai faci altă faptă.
Nu m-a păcălit. A vorbit cu o judecată sinceră.
Nu ţi-ai dat seama. Eu da.
Dacă ne întoarcem, am o soluţie pentru Cooney
Una simplă. Fără nici un intermediar.
- Doar o soluţie simplă şi delicată. - Ce? Joe! Ce ai face?
Mi-am dat seama. Lasă-l să mai gafeze o dată.
Uite ce e, să nu îţi vină idei năstruşnice.
Vorbesc serios, Harry!
Locotenent!
Pregăteşte-ţi oamenii pentru drum în 20 de minute, domnule. Grup complet.
- Înapoi în Franţa? - Nu, domnule. Ne întoarcem înapoi.
A avut loc o străpungere importantă.
Paraşutiştii sunt deja pe drum.
În regulă. Du-te şi alertează plutonul.
Îi vreau pe toţi liderii plutoanelor în afara TP-ului,
îndată ce oamenii lor sunt pe drum.
Da, domnule.
Ei bine?
Şanse foarte mici, ă?
Joe! Joe!
Cooney este încă la comandă, la bine şi rău.
Până este eliberat asta e situaţia şi eu sunt executantul său.
Dacă i se întâmplă ceva... Nu îmi pasă dacă eşti tu sau altcineva.
Funcţia îl face pe om, aşa e, Harry?
Să aşteptăm şi să vedem evoluţia lucrurilor.
Secţiunea care ne interesează este...
Aici suntem noi. Şi...
- Îmi poţi acorda atenţie, Locotenent? - Mă scuzaţi.
Aici suntem noi. Ai înţeles? Vrem acest oraş, La Nelle.
Nu vei avea nevoie de hartă pentru că poţi vedea oraşul de pe deal.
- Ce spune G-2-ul? - Nimic.
Tot ce ştim e că nu a fost ocupat încă. Nu îmi pasă cum o faceţi. Doar faceţi-o.
În regulă. Se va face.
Păstraţi contactul cu mine prin 201. Poate "krauts"(termen peiorativ pt nemţi
însemnând "vărzari") s-au retras.
Dacă s-au retras, avansaţi, dacă nu goniţi-i.
- Ne putem aştepta la asistenţă? - Toate celelalte companii au angajamente.
Această operaţiune în La Nelle este strict pentru Compania Vulpe.
- Bine, domnule. - Succes.
Ei bine, Woodruff, Compania Vulpe se pare că iar are o misiune dificilă.
Dacă lovim oraşul din ambele părţi, ar trebui să funcţioneze.
Putem folosi Arme, în rezervă pentru Prima şi a Doua Unitate?
- Eu iau Arme, dvs. luaţi Prima şi a Doua? - Sună bine. Jackson!
Adu-l pe Locotenentul Costa. Spune-i să îl aducă şi pe Sergentul său.
- Mişcă mai repede! - Da, domnule.
Dacă primul pluton rămâne blocat, îi putem acoperi din lateral.
Uită-te mai atent aici. Presupunând că...
presupunând că trimitem un pluton să cerceteze atent drumul ăsta, de aici.
Dacă nu e nimeni acolo, merg înainte. Noi îi urmăm.
Dacă întâmpină rezistenţă...
Aici. Ocupă această micuţă casă de la periferie şi se ascund acolo.
- Nu ştiu ce să zic. - Ideea ta e solidă. Foarte solidă.
Dar e rigidă. E ca la carte.
În modul ăsta îi putem preveni până vedem ce şi cum.
apoi îi putem lovi din ambele părţi.
Şi avem punct de tragere chiar în oraş, dacă vom avea nevoie.
Da, domnule, ăsta e planul.
Şi asta ar fi o metodă, bănuiesc.
Hei Costa.
Iar avem o trebuşoară urâtă de făcut.
La Nelle?
Da. Divizia îl vrea ocupat. Noi am primit sarcina.
Ar putea să fie vărzari acolo. Cel mai probabil că nu vor fi.
Haide să mergem pe premiza că sunt.
Aici. Îţi iei plutonul şi mergi pe drumul ăsta.
Vei fi acoperit pe mare parte din el.
- Te duci acolo şi faci un avanpost în oraş. - Sună frumos şi elegant, Căpitane.
Acum să mergem pe premisa că mahalaua mişună de vărzari.
Eu sunt acolo cu un pluton.
Ce se întâmplă pe urmă?
Ocupaţi această casuţă de la periferie şi vă ascundeţi acolo.
Noi îi lovim cu restul Companiei. Voi ne daţi un punct de tragere.
Dacă vom avea nevoie. Ai înţeles?
Dacă intri într-un pericol real, vom fi în spatele tău.
Sper.
Bine, dacă nu îţi place, o să pun plutonul Locotenentului Miller să încerce.
- Eşti de acord, Harry? - Joe, cred că ar trebui să funcţioneze.
Toliver, vom deplasa oamenii în josul drumului într-o coloană de pluton.
Drumul e acoperit până la 365 de metri de casă.
Acea ultimă porţiune nu îmi place. În câmp deschis. Am putea da de bucluc.
Singurul lucru bun despre ea este că e în pantă.
Ce?
Dacă sunt ascunşi, ne-ar putea face greutăţi.
Nu are nici un rost să ne târâm. Nu este acoperire.
365 de metri cu echipamentul de luptă, este o distanţă prea mare pentru a fugi
aşa să vom merge prima jumătate şi apoi o să îi dăm bătaie.
Şi ne vom ruga. Ce crezi?
- Ar putea fi o prostie, domnule. - Pune oamenii în mişcare.
- Voi veni şi eu într-un minut. - Da, domnule.
Ai un sergent de pluton destul de bun.
Cel mai bun.
Şi nu se va da la o parte din nici o situaţie grea.
Nici el şi nici vreunul din oamenii mei.
- Ce vrei să spui cu asta? - Doar asta.
Putem ocupa acea casă, dar nu mi-ar plăcea să râmân blocat cu ea.
- Dacă dai de necaz, te vom sprijini! - Da ştiu, am cuvântul tău.
Şi ce vrei, un contract semnat?
În regulă, haide. Nu te îngrijora.
- Mă vei sprijini, Harry? - Vrei şi cuvântul meu?
Da.
Bine, îl ai.
Poate ai vrea să îl chem şi pe Jackson. Poate vrei şi cuvântul lui.
Vreau ca Jackson să stea în aşteptare, să primească apelul radio.
Şi Cooney... O să îţi dau ceva de gândit.
Dacă voi mai pierde un om din cauza ta,
doar unul,
nu vei mai vedea Statele Unite niciodată.
Astea sunt cuvinte care te trimit la Curtea Marţială, soldat. Am un martor, chiar acolo.
Să mă audă şi el tare şi clar, ca să nu fie nici o neînţelegere.
Dacă mă tragi pe sfoară cum ai făcut cu Ingersoll, şi...
şi dacă vei face pe laşul încă o dată, o să mă întorc şi voi pune mâna pe tine.
O să îţi vâr grenada asta pe gât şi o să trag de inel.
Vine.
Să mergem!
Să mergem, băieţi.
Capăt de drum!
Aici începe vânătoarea de curcani!
Cum arată?
Nu ştiu, domnule. E greu de spus.
Hei, soldat, ce zici, ţi-ar plăcea să ţi se ia o greutate de pe umeri?
- Ce, să mă duc acolo? - Desigur.
Mori!
- Arată liniştit. - La fel şi un cimitir.
Aveţi dreptate, Locotenente.
Ştii, este un film western, unde un glumeţ spune
"Destul de liniştit pe acolo. Prea liniştit", spune el.
Acelaşi lucru de fiecare dată. E prea multă linişte.
Chiar e prea multă linişte.
Lideri de grupă. Medici.
Este un drum teribil de lung, Locotenent.
Aia e casa.
Nu ştim dacă vom întra sau nu în bucluc.
Este prea departe şi prea anevoios să ne târâm aşa că va fi o cursă.
Feriţi-vă de drum. Poate fi minat.
- Aţi înţeles? - Am înţeles.
E o distanţă teribilă pentru a fugi...domnule.
Vom merge prima jumătate.
- Ne veţi da semnalul? - Da.
Vom merge în formaţie de câte trei, bine răspândiţi, la semnal.
La intervale de 5 secunde. Ar trebui să avem o distanţă de 9, 11 metri între rânduri.
Nu vă îngrămădiţi, nu vă opriţi pentru nimeni.
- Medicilor, sunteţi pregătiţi? - Suntem pregătiţi, Locotenent.
Nu vă vrem la acea casă. Faceţi ce puteţi pentru răniţii de aici şi...
Toliver şi eu vom conduce. Şi Willis...
- Cine are radioul? - Aici, domnule.
- Cum te cheamă, soldat? - Abramowitz, domnule.
Mergi cu noi, Abramowitz.
- Johnson, tu vei ţine numărătoarea. - Da, domnule.
Fii cu ochii pe mine. Dacă situaţia devine furtunoasă, îţi voi da un semnal.
Nu vreau să pun tot plutonul la ananghie.
Dacă fac aşa, vei ţine în loc restul oamenilor.
Da, domnule.
- În regulă, deplasaţi-vă! - Prima grupă, deplasarea!
- Vom merge câte trei. - A doua grupă, deplasarea.
Haideţi băieţi! Răspândiţi-vă! Să mergem!
Mai mult, Abramowitz.
Cinci, patru, trei, doi şi mergeţi!
Cinci, patru, trei, doi...
şi mergeţi!
Cinci, patru, trei, doi şi mergeţi!
Până aici e bine.
Dacă sunt acolo, cam acum ar trebui să deschidă focul.
Da. Am avansat prea mult ca să ne mai întoarcem.
Să mergem!
Medic!
Nu mai, nu mai!
Asta e tot.
Pivniţa.
La etaj.
E liber.
Am un junghi.
Supraveghează oraşul.
E liber şi în spate. Ăştia suntem?
Doar atâţi am ajuns?
Da.
Nu am condiţie forma fizică.
Foarte slabă condiţia fizică. Nu mai am aer în plămâni.
Ştii care e cauza?
Prea multe ţigări.
De acum înainte, o să rămân sănătos.
- Eşti mai sănătos decât el. - Cu siguranţă.
- Ai avut noroc că nu a fost în rampă. - Nu ar fi reuşit.
- La cât plumb cară. - Aici vreau plumbul, băieţi.
- Nicăieri altundeva. - Poate că are dreptate.
Sergentul Kelly l-a primit în burtă. La fel şi Lucas.
- L-au nimerit pe Lucas? - Da, domnule. L-am văzut căzând.
Un medic a fugit la el.
Dar restul grupei lui Johnson?
Liegert a prins una în gât. Aşa a părut...
Cu noroc am ajuns noi cinci, Locotenete. Au tras tare în noi.
Nu a fost chiar un şniţel vienez, nu Locotenente?
Un bucătar German, te poate doborî la fel de rapid.
Kelly, Lucas.
- Eşti sigur în legătură cu Liegert? - Da, domnule.
Vă spun, e miraculos.
Nu ştiu cum am ajuns aici.
Ştii ce este? Un miracol, asta e.
- În regulă. - Absolut miraculos.
Să trimiţi un pluton aici, în modul ăsta. Nebunie curată, Locotenente.
Cum a putut să viseze una ca asta?
Calmaţi-vă. Atâta timp cât stăm aici,
ar trebui să fim în regulă. Nu se vor năpusti.
De unde ştiţi, domnule?
- Continuă să supraveghezi oraşul! - Da, domnule. Dar de unde ştiţi?
Nu ştiu.
Dar analizează şi tu. Suntem prinşi ca într-o cutie şi ei ştiu asta.
Tot ce trebuie să facă este să aştepte până scoatem capetele şi...poc.
- Ca şi cum ai jumuli un opossum. - Şi ce facem, domnule?
Stăm pe loc şi aşteptăm până când compania va ataca în forţă.
Asta a spus Cooney? Că ne va sprijini?
Aşa a spus.
Ei bine, tu ce crezi?
Relaxează-te. Dacă ai ajuns tu aici înseamnă că oricine poate ajunge.
Da, poate. Cu excepţia Căpitanului Cooney.
Ia-o uşurel. Îl vezi Loconenent îngrijorându-se?
- Vrei să ştii ce cred? - Ce crezi?
Singurul de aici care nu îşi face griji e Abramowitz
Snowden? La naiba cu sănătatea.
- Dă-mi o ţigară. - Taci din gură.
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu.
Poate e prea departe, Locotenente.
- Hei, Locotenente! - Ce?
- Cred că am văzut ceva. - Unde?
- Pe drum, chiar în spatele clopotniţei. - Ce a fost?
Nu ştiu. Un tanc, o turelă, ceva.
- Nu văd nimic. - S-a dat înapoi.
- Asta mi-a atras atenţia. - Un camion?
- Da. - Putea foarte bine să fie un camion.
La ce noroc avem, trebuie să fie un tanc.
Dacă au tancuri acolo, ne vor ţintui de podea.
- Snowden, tu ai fi o carpetă minunată. - Tăceţi din gură, amândoi.
L-ai reperat? Ricks, l-ai văzut?
Nu, domnule.
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu.
Ca să tragă înspre Bernstein, ar trebui să fie...
Da, sigur, l-ai văzut? Turla bisericii. Profanatorul ăla e în clopotniţă.
Cum de ţi-ai dat seama?
E singurul loc de unde poate avea unghi să tragă înspre tine.
- Îl poţi vedea? - Acum nu.
Dacă nu îl vezi, cum îl poţi nimeri?
Strategie, Bernstein.
Te duci în faţă şi îmi raportezi ce vezi de pe verandă.
- În faţă? - Mişcă-te.
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu, recepţionaţi? Terminat.
Vulpea Fragilă Unu, te aud tare şi clar.
Tu eşti, Jackson? Terminat.
Da, domnule, eu sunt. O secundă, Locotenente să chem pe cineva. Terminat.
Căpitane, este Locotenentul Costa la radioreceptor, domnule.
Vezi ce se întâmplă, Woody, băiatule. Du-te, vezi ce vrea.
Ştii ce vrea, Căpitane.
În regulă, daţi o mână de ajutor!
Adu oamenii ăştia acolo. Ia-o uşurel.
- Sunt Harry. Care e situaţia? Terminat. - Unde e Cooney? Terminat.
- Da, Harry, oraşul este puternic ocupat. - Întreabă-l dacă şi Berlinul e ocupat.
Spune-i că Cooney este un prostănac.
Ce?
Ce? Ne-au prins în câmp deschis şi ne-au tocat. Terminat.
- Veţi face un manechin ca să tragă în el? - Doar dacă vrei să fii tu voluntarul?
- Ce idee absurdă. - Da.
Repet: Ne-au tocat!
Medicii îi ridică chiar acum. Terminat.
Pune casca mea pe el, să îl facă mai realist.
Sunt?
- Primii răniţi au început să sosească deja. - Şi unde este sprijinul?
Spune-i lui Cooney că suntem ţintuiţi. Repet: suntem ţintuiţi!
Domnule Doctor, am un om la balcon.
Ascultă, spune-i că suntem în acea "micuţă casă".
Spune-i că l-am pierdut pe Lucas Kelly, Liegert
nu ştiu exact câţi.
Deci unde e restul companiei?
Unde este acel sprijin care trebuia să fie chiar în spatele nostru? Terminat.
Joe, rezistă. Te sun înapoi. Terminat.
Căpitane.
Căpitane!
- Căpitane! - Ei bine?
Trebuie să ne mişcăm rapid. Joe e ţintuit. E rândul nostru.
Să fim siguri că facem manevra corectă. Să nu ne pripim.
- O să pregătesc compania. - Aşteaptă!
Poate că este peste puterile noastre.
Haide.
Jackson, preiau eu.
Cum adică este peste puterile noaste?
Ni s-a dat o sarcină, să ocupăm La Nelle. Să formăm compania şi să o facem.
Cel mai bine e să-i retragem şi să chemăm artileria.
Nu îi putem retrage, sunt ţintuiţi.
Atunci să stea ascunşi, vom chema artileria!
Artileria nu ne va ajuta. E nevoie de oameni pentru a cureri oraşul!
Vrei să risc o întreagă companie pentru rămăşiţele unui pluton? Gândeşte corect!
Să mâ gândesc corect? Mă gândesc la sarcina pe care o avem de făcut!
Dacă am făcut o greşeală de judecată a fost una nevinovată.
Ascultă la mine Cooney. I-am dat lui Costa, cuvântul meu.
Şi ce dacă, eşti cercetaş? Vreun cavaler alb?
I-am dat cuvântul meu.
Ascultă soldat, îţi spun direct, nu dau doi bani pe ce i-ai dat.
Arată bine soldatul. E mai urât ca Bernstein.
Grăbiţi-vă.
Staţi puţin. Dacă acest săcoi tris o să moară
de ce să nu îl facem ofiţer?
- Fă-l General. - Nu, o să-l facem Lototenent.
Fă-l Căpitan.
- Ştii cu cine seamănă? - Nu...
- Termină, Bernstein. - Preiau eu.
În regulă, domnule, mergeţi acolo şi atrageţi nişte plumb.
- Îl vezi? - Da, dar nu suficient.
- Cum arată? - Ca un bărbat.
Vărzari ăia netrebnici.
- Puţin mai mult, Bernstein. - Mai mult?
Haide, Bernstein.
Nu mai sunt lilieci în clopotniţa aia.
- Mă jur, Toliver, bine tras! - Exact ca jumulirea unui opossum.
Toliver!
Pleacă de la deschizătura aia.
Vărzarii ăia netrebnici.
Trag până când eşti pe ei. Apoi fug.
"Camarade, dă-mi o ţigară"
Problema cu tine, Ricks, este că eşti înverşunat.
Sigur. Îi urăsc pe vărzarii ăia netrebnici, dacă la asta te referi.
- Şi ei te urăsc pe tine. - Pe mine?
- De ce să mă urască pe mine? - Pentru că eşti duşmanul, de asta.
Ce vrei să spui? Pe toţi sfinţii, sunt American! Ei sunt duşmanul.
Abramowitz. Jacob R Abramowitz.
Are grupa de sânge 0.
Auzi, ce vorbă rea, să mă faci pe mine duşmanul.
Şi ce crezi că eşti? Un student din străinătate?
Cum aş putea fi eu duşmanul?
- Ricks! - Da, domnule?
Dacă te mai prind că pleci de aici, te bat până îţi sare sângele!
Ai înţeles?
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu, terminat.
Vulpea Fragilă Unu, aici Vulpea Fragilă Doi.
Unde este sprijinul? Terminat!
Spune-o încă o dată, Harry.
Frumos şi rar, ca să nu fie nici o greşeală. Terminat.
Da.
Am rămas cu arenda?
Da.
Ieşiţi!
Afară! Afară!
Haideţi!
Americanii. Eliberatorii noştri!
Suntem atât de bucuroşi că sunteţi aici.
- Credeam că ai verificat pivniţa. - Am verificat-o. Probabil că s-au ascuns
într-o grămadă de lemne şi i-a ratat grenada.
- Te-ai uitat? - Da. Nu. Cine s-ar fi gândit?
Oricine cu capul pe umeri! Ceea ce nu e cazul tău, aşa e?
Nu, domnule!
Du-te jos şi verifică tot locul! Fiecare centimetru.
Taci din gură
Milwaukee, Wisconsin. Unchiul meu.
Vrea să mă aducă în curând în America. Carl Schwartz.
La fabrica de bere. Vă rog. Acesta este unchiul meu.
Taci din gură.
Ăsta rău e Căpitan, Locotenente. Sunt la fel în orice armată.
Toliver, băieţii ăştia sunt răspunsul unei rugăciuni.
Vreau să faceţi linişte. O să "îl lucrez" pe bătrân.
Ia zi-mi, acolo.
Acolo, Panzere?
Panzere sau ce?
Haide, vorbeşte!
Otto, te avertizez.
Nu mai vorbi, înţelegi? Nu mai vorbi!
Nu ştiu nimic.
L-aţi speriat bocnă pe bătrân, Locotenente.
Vreun lucru mecanizat pe acolo?
Ce este?
Haide, vorbeşte acum!
Otto, numele tău, rangul şi numărul - nimic altceva.
Albul ăsta aduce vorba de Articolele de Război.
Nu ni se aplică nouă. Nu într-o magherniţă ca asta.
Ăsta e un.45 cu calibru automat, Căpitane. Înţelegi? Nu mai vorbi!
Ia zi-mi? Panzere?
Panzere?
SS, nu? SS?
Nu ştiu nimic.
Nu veţi scoate nimic de la el, Locotenente. E speriat de Albinosul ăsta.
Numele, Rangul şi Numărul!
Tacă-ţi fleanca!
Panzere? Haide!
- Acestea sunt... - Otto, idiotule!
Aşteptaţi doar, vor veni.
Din oraş, din spatele turnului, de peste tot.
Sunteţi deja morţi.
Morţi?
Da, sunteţi ca şi morţi.
Ştiţi ce a zis?
Spune că tot ce trebuie să facă e să aştepte.
Spune că suntem acoperiţi din oraş. Spune că suntem "tot"
Morţi.
Aveţi multă putere de foc în oraş, aşa e Căpitane?
Spune-mi mai exact.
Locotenente, presupun că sunteţi familiarizat
cu acele convenţii de la Congresul din Geneva.
Atunci trebuie să ştiţi că nu vă vom spune absolut nimic.
Nu! Aşteptaţi!
Sunt de-al vostru.
Panzere?
Panzere.
Te rog, nu mă împuşca. Am trei copii.
Câte tancuri? Unul? Două?
Câte?
Opt sau zece. Şi SS.
Ce a spus, Locotenente?
A spus că locul mişună cu chestii mecanizate. Şi SS.
Ricks.
Vulpea Fragilă Doi către Vulpea Fragilă Unu, terminat.
Woodruff... Nu te aud. Nu te aud. Terminat.
Mai tare, Harry. Nu te...
Hei, priviţi! Un tanc!
Tipul nu minţea. O să ne facă una cu pământul.
Ce metodă de a distruge.
Woodruff?
Recepţionezi? Terminat.
Bine, primeşte informaţia asta: sunt tancuri aici.
Nu ştiu câte. Ne retragem!
Repet: ne retragem!
Solicit ajutorul artileriei şi acoperire cu fum.
Repet: solicit artileria şi acoperire cu fum. Terminat.
Am înţeles. Vulpea Fragilă Doi a ieşit. Nu, stai!
Am un mesaj pentru Cooney. Ai înţeles?
Spune-i că mă întorc.
Spune-i că mă întorc!
Porniţi artileria. Vulpea Fragilă Doi a ieşit.
Bateria B, aici este Compania Vulpe.
Nu trebuie să vă explic prea mult.
Ţineţi casa între voi şi oraş, cât de mult puteţi.
Să mă fac cât se poate de înţeles.
Nu vă dau doar cuvântul. Vă dau lege.
Vă dau un ordin.
Nu vă opriţi pentru nimeni. Aţi înţeles?
Nu contează cine e lovit, nu vă opriţi!
Hai, pregătiţi-vă. Îl veţi pune pe vărzar în faţa voastră.
- Mă va încetini. - L-ai auzit pe locotenent.
Nu-l putem lăsa în urmă?
Serviciile Secrete ale Diviziei îl vor vrea.
Îndată ce veţi auzi venind artileria noastră, plecaţi.
Fugi, Bernstein!
Cum am zis mereu, o armată luptătoare e o armată în fugă.
În regulă. Intervale de 18 metri. Nu vă îngrămădiţi.
Ricks! Mişcă-te. Mişcaţi-vă.
- Eşti pregătit? - Nu mă grăbiţi, Locotenente.
- Sfântă Fecioară, plină de bunăvoinţă... - Du-te!
Isuse! Maria!
Snowden!
Ia asta.
- Ne mai vedem, Locotenente. - Du-te.
Nu aştepta prea mult după ce plec.
Îţi dau un avans şi tot o să te ajung din urmă, pe acel deal.
- Vorbeşti cu un Toliver săltăreţ, Joe. - Da?
Fugi de aici.
Toliver!
Domnul îţi veghează calea.
Binecuvântat eşti tu între femei.
Binecuvântat este fructul pântecul tău, Isus.
Amin.
- Locotenente? - Unde eşti lovit?
Nu ştiu. În piept sau în plămâni.
Simt ca nişte bulbuci.
Poate nu ar trebui, Locotenente. Nu veţi reuşi.
Locotenente?
Vă amintiţi când m-aţi lovit acolo?
- Nu vorbi. - Aveaţi dreptate.
Am greşit...
Dar am înteles la ce v-aţi referit.
- Aceşti oameni, domnule... - Ce?
Aceşti oameni...
Sergentul, săracul... Chiar în faţă.
Jackson!
- Da, domnule. - Taci din gură.
- Da, Căpitane, dar aceşti... - Am spus să taci din gură!
Căpitane!
Sergentul Toliver vine din susul străzii! Are un neamţ cu el!
Ei bine, de unde l-aţi găsit pe vărzar?
L-am adus din acea "micuţă casă"
Aduceţi-l.
- Unde este Locotenentul Costa? - A fost ultimul care a fugit.
L-am aşteptat în depresiunea din spatele crestei dealului, dar nu a mai apărut.
- Cred că l-au doborât şi pe Ricks - Cât timp ai aşteptat?
Suficient cât să apară amândoi, dacă ar mai fi apărut.
Ok, adu-l înauntru.
- Divizia? - Aici Divizia.
Aici este Compania Vulpe. Avem un prizonier.
Şi acele tancuri?
- Câte sunt? - Am văzut două.
Prizonierul spune că sunt tot felul de chestii mecanizate acolo.
Prizonierul raportează că sunt cel puţin două tancuri în La Nelle, poate mai multe.
- Aduceţi prizonierul la G-2. - Îl trimitem cu Jeep-ul îndată
Tancurile alea începuseră să avanseze, când v-aţi retras?
Nu, domnule. Dar acum sigur se gândesc.
Ce zici, Toliver? Care erau şansele Locotenentului Costa?
Nu ştiu, domnule. Erau foarte mari. Se pare doar că nu a putut să ajungă.
Unul dintre cei mai buni lideri de pluton pe care i-am avut.
Nazist împuţit.
- Nu faceţi asta! - Asta e pentru Costa, cap pătrat!
Luaţi-o uşor! A fost cooperant.
Haide, Toliver, îţi fac cinste cu un pahar.
Nu, mulţumesc.
- Credeam că obişnuieşti să bei. - Nu acum, domnule.
Ăsta e bourbon, Toliver. Este bourbon adevărat din Kentucky.
Nu am auzit ca un adevărat Sudist să refuze un bourbon din Kentucky. Poftim.
Nu, domnule, vă mulţumesc frumos.
Ce se întâmplă, băiete? Haide.
Căpitane, celor de prin părţile mele le place foarte mult whiskey-ul.
Dar nu bem cu un alt bărbat decât dacă îl respectăm.
Atunci stai pe uscat. Tu pierzi.
Am transport pentru... Ce i s-a întâmplat?
Nimic din ce nu poate vindeca un tratament identic.
- Du-l la Divizie. - Nazist nesuferit.
- Domnule au început să lovească nişte case. - Ok, ok!
- Se pare că sunt 88-uri. - Aşa crezi?
- Avem mari probleme. - Nu vor ataca.
Avem companii pe fiecare parte. Sectorul este tras.
Nu este! Uitaţi-vă.
Nu trebuie să îmi arăţi nici o hartă!
O să vină pe drum şi o să ne alunge de aici.
Asta va lăsa Compania lui George şi Compania Uşoară descoperită.
În momentul în care vor ocupa răscrucea, vor pune tot batalionul în susul râului.
Nu te agita! Eram soldat când tu erai...
Cel mai rău lucru pe care îl poţi face e să fii agitat!
Domnule alea sunt 88-uri.
În regulă, ce vom face acum?
Toliver, adună-ţi oamenii rămaşi din pluton.
Da, domnule.
- În regulă acum ce facem, Cooney? - E un singur lucru de făcut.
Ne retragem. Plutonul lui Miller poate să-i ţină până ajungem la pădure.
- Şi ei cum o să scape? - Îi vom acoperi.
- Nu ar avea nici o şansă. - Eu comand aici.
- Acceptă adevărul! - Asta fac!
- Ce naiba se petrece aici? - Clyde!
- Ne lovesc cu tancurile! - Nu mă lua cu "Clyde".
- Colonele, îmi pare rău. - Bineînţeles că îţi pare rău.
- Ce cauţi aici, de ce nu eşti în La Nelle? - Am încercat!
- Ce înseamnă am încercat? - Am trimis un pluton întreg.
Asta înseamnă 40 de oameni. Ai 200 şi ai trimis un pluton? Ce s-a întâmplat?
Au intrat, dar s-au retras, le-am zis să stea pe poziţii.
- Câţi au intrat? - Cinci. Trei au ieşit.
Le-am spus să stea.
Bineînţeles că s-au retras, cine nu ar face-o.
- Câte victime? - Cam zece. Cinci morţi. Costa lipseşte.
- Costa? O să fie bine, are nouă vieţi. - Dar, Clyde, am reperat tancurile alea.
Eram pregătit să intru. Testam terenul cu plutonul lui Costa.
Ai avut ordine să intri acolo, regimentul te credea acolo, Generalul Parsons la fel
şi ştii de ce?
Pentru că le-am zis eu că eşti acolo. Ce crezi că o să fac, crezi că mă retrag?
- Nu putem rezista... - Ba poţi şi o vei face!
- Câte tancuri crezi că sunt? - Prizonierul a zis că sunt tot felul de
chestii mecanizate.
Un Grup Operativ e pe drum. Dacă Vărzarii pătrund, tot batalionul o să o păţească.
Rezistaţi până vă vor ajuta.
Aveţi idee cât timp o să dureze?
O oră, poate două. Dar nu îmi pasă dacă
durează o săptămână, vreau să păstraţi poziţia.
- Trebuie să faceţi ceva. - Vom rezista.
Este vorba despre comanda acestei companii, Colonele.
Ieşi afară, Woodruff, vreau să vorbesc cu Căpitanul tău.
Haide, mişcă-te!
- E lichior legat, Clyde. - Vreau să mă asculţi, Cooney.
Vreau să asculţi foarte atent, în caz că sunt noutăţi pentru tine.
Eşti la comanda acestei companii dintr-un singur motiv, ca un favor pentru judecător.
A vrut mereu un fiu şi eu încerc să i-l ofer.
Nu vreau nici un favor, Clyde.
Ai o singură şansă. Eşti în "apă fierbinte". Menţine oraşul, te voi acoperi.
Dar dacă te retragi, o să îţi arăt ce înseamnă să ai necazuri.
- O să te trimit direct în Leavenworth! - Poţi conta pe mine, Clyde!
Nu, nu pot! Deci totul se reduce la cine te sperie mai mult, eu sau ei.
Ascultă!
Dacă greşeşti, te crucific!
Ştii ce? Puţin îmi pasă.
Înţelegi?
Dacă eşti aşa mare, de ce nu mă eliberezi din funcţie.
Da. Haide, trimite-mă înapoi.
Fă astfel încât să nu mai contez.
- Ce mi-ar plăcea. - În regulă!
Fă-o! Fă-o!
Sigur, te trimit înapoi şi o să se intereseze de tine. Foarte amănunţit.
Da şi o să mă vadă cocoţat pe umărul tău.
Aşa e, Erskine băiete. Aşa că stai aici, aici rezişti.
De ce aş face asta?
- Aţi terminat de vorbit? - Cât de mult te urăsc.
Staţi Colonele, nu o să-l lăsaţi la comandă, aici.
Locotenent, nu îmi pasă care e opinia ta în legătură cu Căpitanul Cooney.
- Încă e la comandă. Clar? - Foarte clar.
- Atunci ştii ce trebuie să faci. - Ştiu exact ce trebuie să fac.
- Mă îngâni? - Nu îngân pe nimeni!
Dacă supravieţuiesc, mă duc direct la Generalul Parsons.
Îi voi spune întreaga poveste.
Despre Aachen, despre Costa, despre planul lui de a ne retrage de aici.
Vroiam doar să ştiţi.
Când ajunge a 10-a Blindate aici, vreau acea răscruce liberă.
Haide Căpitane să mergem. Ne vom aşeza la cele două case de la răscruce.
Trebuie să rezistăm.
Vom rezista cât vom putea, apoi ne retragem la biserică, apoi la judecătorie.
- Şi după asta, ce? - Acolo o să fie capăt de linie.
Haide, luaţi-vă echipamentul. Să mergem. Haide.
Nu, dă-mi aia.
Eram soldat, când tu erai un băieţel. Nu îmi vei lua nimic.
Căpitane, nu pretind că ştiu toate răspunsurile
dar ştiu că nu le veţi găsi în sticlă.
Dă-mi aia.
Credeţi că vă veţi găsi curajul într-o sticlă.
Credeţi că vă puteţi cumpăra tupeul pentru un dolar. Cine vă credeţi?
Nu sunteţi numai neglijent sau un laş. Sunteţi criminal.
Un criminal responsabil pentru moartea a cel puţin nouăsprezece oameni.
Dă-mi aia!
Poftim!
Aţi păcălit fiecare om în acest echipament să creadă că Armata SU este o batjocură.
Ei bine nu este! Doar această mică parte, amărâtă.
De aici încolo, va fi diferit.
Mi-ar plăcea să ies acolo şi să opresc unul, dar nu am tupeul să o fac...
"Dacă un bărbat nu are tupeu să trăiască, nu are tupeu nici să moară."
Dacă nu poţi trăi, nu poţi muri.
Cine vrea asta? Nu am cerut aşa ceva.
Sunt diferit, Woodruff.
Sunt speriat.
Cu toţii suntem speriaţi, Căpitane.
Mi-e frică de...Mi-e frică de tine.
Mi-e frică de Bartlett. Mi-e frică de...
Mi-e frică de tatăl meu.
Tăticul meu m-a bătut! M-a bătut!
"O să bag tupeu în tine, băiete! O să scot un bărbat din tine!"
"Vorbesc cu tine, băiete! Te fac bărbat!"
Şi am crezut că într-o zi...într-o zi...
M-am trezit într-o dimineaţă şi aveam 30 de ani.
Am ştiut că ziulica aia nu va veni niciodată.
Nu va fi niciodată.
Nu va fi...
Stai aici, Căpitane. Mă ocup eu de lucruri.
- Unde este? - Joe. Unde...? Cum ai ajuns înapoi?
Unde e Cooney? Au spus că e aici. Unde?
- Acolo în spate? - Joe, ascultă-mă.
Nu te murdări.
- Dă-te din calea mea. - Nu.
Liegert e mort! Lucas e mort!
Ricks e mort! Un băiat cu care nici măcar nu am vorbit, e mort!
Toate din cauza lui! Dar voi echilibra situaţia!
Nu poţi face asta! Este... Nu ştiu. Este psihopat. E...
O să număr până la trei, ca să te dai din calea mea.
Dacă îl omori, o să te întorci la Batalion cu garda. Mă voi asigura de asta.
- Ascultă-mă, măcar o dată! - De ce să te ascult?
Ai gură "făinoasă". M-ai trădat.
- Mi-ai dat cuvântul tău! - Nu a fost aşa de simplu.
Bine, dacă vrei să o facem în felul ăsta! Unu...
Harry, o să te împuşc dacă voi fi nevoit!
Doi...
Locotenente, unul din tancurile vărzarilor!
Unde?
Trage direct în casa unde se află Toliver şi ceilalţi băieţi.
- Bine, Joe, ce zici? - Băieţii ăia nu au nici o şansă!
Locotenent Costa...
Credeam că sunteţi mort.
- Care casă este? - Cea din capătul străzii.
Poţi să ajungi cu acel picior, până acolo?
O să ajung. Până acolo şi înapoi.
Bastarzii ăia încearcă să ne omoare.
- Trebuie să coborâm în pivniţa aia. - Toliver, ai o minte ca o capcană de oţel.
Eşti în regulă?
Locotenent! Hei, Joe!
- Mă bucur că... - Unde sunt restul oamenilor?
Snowden e în pivniţă. Bernstein e aici.
Cred că şi-a rupt piciorul.
- Du-i jos, în afara pericolului. - Păzea, Joe, vine încă unul!
Ţipă frumos şi tare, nu-i aşa?
Ştii că da, maimuţă slinoasă.
Cine ar fi crezut că voi fi bucuros pentru un picior rupt?
Ştii ce înseamnă asta, nu?
Înseamnă un bilet dus, în State.
Vrei să îţi schimb şi dopurile?
Nu mulţumesc, Sergent. Dar îmi puteţi verifica parbrizul.
Devine puţin înceţoşat.
Haideţi! Au pătruns. Ne retragem în biserică.
Nu mă lăsaţi aici. Tipii ăia sunt SS.
- Îţi aducem un fel de targă. - Ăia din SS nu iau prizonieri răniţi.
Mai ales dacă îi cheamă Bernstein.
- Avem nevoie de un Superman. - Ştii tu, Snowden.
- Sau măcar de Joe Costa. - Da, Costa. Mă întreb pe unde o fi.
Sunteţi fricoţi cu toţii! Rezistăm pentru Clyde! Ieşiţi, laşilor!
Laşilor! Ieşiţi! Mă lupt eu cu voi! Ieşiţi, pe unde oţi fi!
Rezistăm pentru Clyde! Ţinem oraşul!
Haideţi! Voi lupta! Haideţi! Sunteţi fricoşi, fricoşi, fricoşi!
Haideţi, grăbiţi-vă!
- Ce s-a întâmplat cu el? - Mi-am rupt piciorul.
- Căraţi-l. Haideţi, că se apropie. - Încercăm să improvizăm o targă.
Grăbiţi-vă. O să fii în regulă, Bernstein. Mă duc sus să văd dacă e liber drumul.
- Haideţi. - Încearcă-l.
Luaţi-mă uşor, băieţi. Sunt singurul din lume care poate face asta.
- Ce anume? - Să dau cu zarul un şapte.
Ce vrei să spui?
Mi-am rupt piciorul. Este o treabă sigură, nu?
- Că ajungi în State cu siguranţă. - Aşa că am câştigat, ridic jetoanele.
Şi pentru ce jucăm? O pastilă de "cazi-mort".
Aproape că îmi doresc să nu fi fost rănit.
Haideţi, grăbiţi-vă.
Ce se petrece aici? Unde vă duceţi?
- Nu fuge nimeni! Trebuie să ţinem oraşul! - Îl vom ţine de la biserică şi judecătorie!
Nu ni s-a spus de unde să ţinem! Nu îmi spui tu mie, îţi spun eu!
- A înnebunit. - Înapoi!
Cooney, ne blochezi avansarea!
Duceţi-vă înapoi! Sunteţi fricoşi cu toţii! Duceţi-vă înapoi!
E prea târziu. Sunt peste tot. Duceţi-vă jos.
Drept înainte. Prima Companie la casele din dreapta.
Eu ar trebui să fiu atent la tancurile americane.
Unde te duci?
Ai vrut să te uiţi jos, în beci?
Ca să te poţi îmbăta?
Doar să mă uit, atâta tot.
Nu-ţi face griji, nu mai este alcool.
Dacă ar mai fi fost, m-aş fi dus eu.
Vino.
Suntem prinşi aici.
Ştiu asta, Căpitane.
Cum văd eu situaţia, suntem blocaţi. Situaţia este fără ieşire.
Este un singur lucru de făcut.
- Şi care ar fi ăla? - Să ne predăm.
- Convenţia de la Geneva... - Ascultă, ei nici nu ştiu că suntem aici.
Ca ofiţer la conducere, încă dau ordinele...
- Eşti bolnav. - ...să nu uiţi asta.
Taci din gură!
Sunt de la SS, nu îl pot lua pe Bernstein înapoi, ştii ce îi vor face.
Fac lucrul ofiţeresc.
Încerc să salvez vieţi.
Cooney.
- Joe. - Braţul tău, Joe.
Te rog...
Doamne...
doar un minut...
Bine...Cooney.
E timpul...
E timpul să plăteşti.
Doamne...
dă-mi puterea...
doar...doar să fac asta.
Trebuie...
Te rog, Doamne. Mă rog...
Tată, pot să mă duc în Iad...
înainte să...
Nu a vrut să spună asta, Doamne.
Nu a vrut.
- Amin. - Amin.
Nu ştiam că un om poate sângera atât.
E bine, fiindcă asta s-a terminat cred că vom continua conform planului.
Dacă mai faci un pas pe o treaptă te omor.
Stai aşa, băiete. Să nu ne ieşim din fire.
Să ne calmăm.
Cine a pomenit de scări?
Mă gândeam doar la binele...
Treci acolo!
Cine-i la conducere acum?
Tot eu comand aici.
Şi primul deştept care îşi depăşeşte condiţia, o să primească unul în cap.
Ce ziceţi? Vrea cineva?
Nu.
Căpitane!
- Zgomotul! Ce ne facem cu vărzarii? - Aruncă o privire.
Bună lovitura. De la şold.
Sergent...
dacă vom ieşi de aici, pune-mă sub arest.
Nu am văzut nici un vărzar, domnule. Mă duc să verific afară.
- M-ai auzit? - Nu ştiu despre ce vorbeşti.
- Vărzarii l-au ucis pe căpitan. - Absolut.
L-au nimerit când a intrat pe uşă. Am văzut-o. Jackson a văzut-o şi el.
Aşa este, o văd...am văzut-o.
Dacă trebuia omorât un om, nimeni nu merita mai mult ca acel gunoi de acolo.
S-a dus, Locotenente. Să uităm de asta.
Ascultă, fiule... adică Locotenente.
Ce s-a întâmplat aici... Adică ce s-a întâmplat cu adevărat,
şi cum o să sune la Curtea Marţială...
Sunt două lucruri diferite.
Acei ofiţeri din fotolii o să vă pună la înghesuială.
Am credinţă în justiţie, Locotenente, dar în cea din armată
ei bine, nu are nici un sentiment.
Vorbind de justiţie,
împuşcându-l a fost cel mai just lucru pe care l-am văzut.
Era cât p-aci să ne omoare.
Vreun operator şmecher care ţine la colegii săi vă va scoate drept un maniac.
Presupunând că Costa ar fi făcut-o, ar fi trăit suficient cât să o facă.
Nu l-aţi fi turnat, nu-i aşa?
- Costa nu a făcut-o, ci eu. - Chiar aşa?
Acum cine l-a omorât? Dvs. sau eu?
Sau eu? Sau Jackson?
Era deja mort.
De unde ştiţi, Locotenent? Nu puteţi fi sigur.
Chiar că a prins o furtună de plumb în capătul scărilor, aşa e?
Da, şase huni graşi care conduceau un Stutz Bear Cat din 1919.
- Tancuri! - Nu.
Da, Bernstein, dar sunt ale noastre! A 10-a Blindate e aici! Vărzarii au plecat!
Văleleu, stai că vin!
Adio, Joe. Ai fost un soldat adevărat.
Un om bun.
Sper că lucrurile vor ieşi aşa cum ar fi vrut.
Haideţi, Colonelul vine încoace.
Aţi auzit? Vine Colonelul. Mă auziţi, domnule?
Sigur îi va părea rău cum vărzarii l-au doborât pe sărmanul Căpitan Cooney.
Da, va fi foarte supărat pe ei pentru ce i-au făcut prietenului său.
Pierderile războiului, Locotenent.
Locotenent, cum v-au tăiat calea?
Încercam să ducem un rănit afară. Au venit mai repede decât ne aşteptam.
Rău judecat. Ai o companie puternică. Le-am cerut să reziste şi aşa au făcut.
- Cine este acolo? Costa? - Da, domnule.
Unde este căpitanul vostru? Vreau să îl felicit.
E aici, domnule.
Te pun la comandă. Nu te mai despărţi de companie din nou.
- Ce i s-a întâmplat? - A fost împuşcat.
Aici jos?
A încercat să se întoarcă la companie, dar a ajuns numai în susul scărilor.
- A murit ca un adevărat soldat? - Da, domnule.
Cu siguranţă, domnule.
- Eşti rănit grav, fiule? - Nu. Rană de un milion de dolari.
- Bună afacere. Transmite salutări acasă. - Da, domnule.
Sergent, trimite detaliile şi du-l pe acest om la Batalionul A.
Da, domnule!
Ne vedem mai târziu, Locotenente?
O să notific Batalionul şi Divizia despre noua numire în funcţie a dvs.
- E în regulă, domnule? - În regulă?
Bine.
Ne vedem mai târziu.
Aşa vezi şi tu situaţia, Woodruff?
Da, domnule.
- Era în capătut scărilor? - Da, domnule.
- Şi pe urmă s-a rostogolit aici jos. - Da, domnule.
Eşti un ofiţer bun, Woodruff. Mă bucur să te văd la conducerea companiei.
Poate o să pun şi o promovare pentru tine. Vreau un căpitan la comandă.
Dacă asta doriţi, domnule.
Amuzant ce îmi spuneai mai devreme, despre...
faptul că te vei duce la Generalul Parsons pentru ceva anume.
Un om va spune şi face tot felul de lucruri, când se află sub presiune, nu-i aşa?
Dar nu te-am auzit.
Aşa deci, judecătorul a vrut un fiu
Se pare că a trebuit să piardă unul că să îl aibă.
Ştii ce voi face?
O să îl propun pe Erskine pentru a primi, o Cruce de Onoare.
O să întocmesc actele şi ţi le trimit ca să le semnezi.
Căpitane Woodruff.
Nu ai nici o obiecţie, aşa este?
Bătrânul Erskine a murit ca un erou nu-i aşa?
- Veţi forţa nota, Colonele. - E doar o bucăţică de panglică.
Ce contează asta împotriva unei frânghii din jurul gâtului unui mort.
Nu este gâtul unui mort. E al meu!
Da, e gâtul meu!
- Să nu ne agitam. - Aţi întins mult coarda. Prea mult.
Vorbiţi de medalii false pentru judecător cu semnătura mea pe citaţie!
Nu va fi aşa. Vedeţi, eu l-am omorât. Şi asta nu e doar o simplă...
Eşte extenuat, Woodruff! Ai nevoie de două săptămâni de odihnă.
Poate voi pune o mică permisie pentru tine. Două săptămâni la Paris...
- Aici jos. - Te întorci un om nou.
Aici sunt. Unul în fiecare cameră.
Vino înapoi cu noile dungi. Propria ta companie.
Viaţa poate fi foarte plăcută, Harry. Chiar şi în război.
Uitaţi-vă la mine, Colonele. Uitaţi-vă foarte bine la mine!
Poate că eu am apăsat pe trăgaci, dar dumneavoastră aţi ţintit.
Aţi aranjat toată situaţia în aşa fel încât să se întâmple.
- Îşi vor da seama. - Nimeni nu îşi va da seama de nimic.
Tu ai cea mai bună mână, acum, fiule, cărţile mari. Vei juca inteligent.
Grijile tale s-au încheiat. Căpitanul s-a dus.
A fost un om bun. Nu văd de ce nu i-am putea da şi lui o citaţie.
- Şi asta va îndrepta lucrurile? - Fii flexibil!
Ştii ce va face o curte marţială cu o astfel de situaţie!
Ce vei face, vei lăsa un om mort să îţi distrugă viaţa?
Înţelege că nu sunt resentimente.
Te cunosc, Harry. Ai simţul realităţii.
Nu îi vei spune nimic Generalului Parsons.
Ai prea mult de pierdut.
Ne mai vedem, Harry.
Ştii ce trebuie să fac, Joe.
Şi tu ai face la fel.
Aici Vulpea Fragilă Unu. Vreau Cartierul General al Diviziei.
Aici Divizia.
Sunt Locotenentul Harold Woodruff, Batalionul Alb, al doilea Regiment.
- Vreau să vorbesc cu Generalul Parsons. - Puteţi aştepta, vă rog?
Da, voi aştepta.
Generalul Parsons vorbeşte. Alo? Alo?
Sunt Locotenentul Harold Woodruff.
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro Portalul Studentesc Nr. 1 in Romania