Prevod: proda
- Ne, ne znam. - Nekoliko ljudi.
Ja sam bio... to je bilo strašno.
Sutra će biti bolje.
Mislim da to ne mogu reći.
Recite to na otvorenom forumu.
Ja trebam... trebam dokaze.
Veliko je, zar ne?
Otkad sam se počeo baviti fizikom,
ljudi su pričali o toj mašini.
Veliki hadronski sudarač,
najveća mašina, koju su ljudi ikada izgradili,
sad će konačno biti uključena.
I nakon mnogo, mnogo godina,
čekanja i teoretiziranja,
o tome kako je nastala materija
i o dubini fundamentalne teorije,
o prirodi...
sad konačno možemo sve te teorije ispitati,
i mi ćemo nešto otkriti.
Mi još ne znamo šta će to biti,
ali mi ćemo znati,
i to će sve promijeniti.
A ako Veliki hadronski sudarač otkrije nove čestice,
mi smo na pravom tragu.
A ako se to ne dogodi, ne samo da smo nešto propustili,
nego ne znamo kako treba dalje postupati.
Mi smo na raskršću,
ili će to biti zlatno doba...
Oh!
Ili će to biti strašno razočaranje.
Tako nešto se još nikad nije dogodilo u historiji nauke,
da jedno cijelo područje istraživanja, ovisi o jednom jedinom događaju.
- Hi. - Hi.
- Ja sam David. - Ja sam Fabiola.
Fabiola, drago mi je da sam te upoznao.
- Pa, vidi, ja sam predložila da mi stojimo na ovoj strani,
jer je ovaj veliki kotač prilično spektakularan.
Da, da.
Više nego ikada,
to će zahtjevati saradnju
između teoretičara i praktičara,
i to će biti veličanstven period,
gdje radimo zajedno, uh...
- Pa, konačno, jako je lijepo sresti praktičare.
Mislim, inače samo sjedim u svom birou,
i dolazim, znate, na lude ideje.
To je velika stvar.
Svi čekaju da ova mašina konačno krene,
ova ogromna mašina, koja je toliko mnogo godina građena.
Mi smo svi puni očekivanja šta ćemo naći.
i svaki put kad čujem makar i glas,
da je otkrivena nova čestica...
čak i prije starta mašine...
čitav istraživački tim dobije groznicu.
Eksperiment je osmišljen sredinom 80-tih
i tako je dugo trajalo da se sve izgradi.
Radilo je 10.000 ljudi iz više od 100 nationalnosti.
Među njima i iz zemalja
koje su smrtni neprijatelji,
kao Indija i Pakistan, Gruzija i Rusija
i Iran i Izrael.
Svi su poslali fizičare da rade na toj mašini.
Ova velika plava stvar, teška preko 7 tona,
su superprovodljivi magneti,
koji se rashlađuju tekućim helijem,
na najnižu temperaturu na Zemlji,
hladniju od praznog svemira.
Ovo su 100.000 kompjutera,
međusobno povezanih širom svijeta, kako bi obradili mnoštvo podataka.
U stvari, worldwide web je uključen u CERN,
tako da fizičari sa cijele planete
mogu razmjenjivati podatke.
Sjedinjene države su počele gradnju mašine poput ove,
u stvari, još veće mašine, u Teksasu,
ali tada je iskrsnuo mali tehnički problem.
- Ja sumnjam da itko vjeruje da najvažnija pitanja
nacije uključuju nedovoljno razumijevanje
početaka svemira.
- Na žalost, projekt Supervodljivog Super Sudarača
je Kongres zaustavio 1993.
- I konačno, on je rekao, "Dobro, ako mi to nećemo napraviti,
napravit će Evropljani."
"Pa neka učine to!
Mi ćemo ukrasti njihovu tehnologiju, kao što oni kradu našu tehnologiju."
Bilo je vrlo politički.
Bilo je jako skupo, jako komplicirano.
Fizičarima je teško objasniti
zašto mi radimo tu vrstu eksperimenata.
Svrha mašine nije da služi u vojnim primjenama.
To nije u komercijalne svrhe.
Radi se samo o tome da se razumiju osnovni zakoni fizike.
Postoje dve vrste čestičnih fizičara:
Postoje eksperimentalni fizičari.
Oni grade velike mašine, izvode eksperimente,
analiziraju podatke, i pokušavaju otkriti stvari,
kao nove čestice.
I postoje teoretski fizičari, kao mi.
Postavljaju teorije,
koje bi trebale objasniti sve što mi u prirodi vidimo.
Bez nas, eksperimentalisti bi tapkali u mraku,
ali bez njih,
mi nebi nikad saznali istinu.
- Mislim, ako ideš, to neće biti tako strašno.
Kad sam bio u Stanfordu, imao sam jednog mentora:
Savas Dimopoulos.
Savas je volio raditi samo na najvećim zagonetkama.
Sada, samo za zabavu,
želim vam pričati o tehnološkim mogućnostima kao...
- On je razvio neke od najpoznatijih teorija,
koje će biti testirane na VHS-u,
ali, do sada on ne zna dali je i jedna od njih ispravna,
dakle on ide sa posebnim intenzitetom prema fizici.
Ako nešto objavi, što bi moglo rezultirati Nobelovom nagradom,
ne stoje nikada više od tri čovjeka na tom papiru,
jer Nobelova nagrada može biti podijeljena najviše
na tri čovjeka.
Na tom nivou se on pokreće
i pokušava uticati.
- Odvedite nas izvan granica atomske fizike.
Za čestičnu fiziku,
morate imati veliku kvotu inteligencije,
što god to značilo.
Ali ono što razlikuje naučnike,
je čisto umjetnička sposobnost,
da razlikuje šta je dobra ideja,
a šta je prekrasna ideja,
nešto što je vrijedno da mu se posveti vrijeme
i to je najvažnije.
Koji je problem istovremeno dovoljno interesantan,
i dovoljno težak,
da još nije riješen,
ali da je vrijeme sazrelo da se sad riješi?
- Dakle ljudi su čekali ovaj eksperiment,
VHS, jako dugo vremena.
Tako nešto se do sada još nikad nije dogodilo.
Ovi superlativi su opravdani.
U ovom slučaju visoka tehnologija je...
je primjeren izraz.
Dobiti, znate, 3.000 ljudi,
da zajedno rade na jednom eksperimentu,
čiji je cilj nešto razumjeti,
što je hiljadu pute manje
od jednog protona...
to je... to je stvarno izvanredno svjedočanstvo
za nešto... za neke najviše ideale,
koje mi možemo imati kao ljudska bića.
To je...
- Nima i ja smo dobili doktorate otprilike u isto vrijeme.
On je nekoliko godina ispred mene.
A Nima je zvijezda naše generacije
i momak kojeg smo svi slijedili i ugledali se na njega
i pokušavali s njim držati korak
i pokušavali ga nadmašiti, kad bi mogli.
Od sredine 70-tih godina,
imali smo vrlo uspješnu teoriju o prirodi,
koju smo nazvali Standardni model fizike čestica.
Ali ona nije perfektna teorija, jer postoje,
vrlo, vrlo veliki konceptualni problemi
na pitanja kao:
Zašto je univerzum tako velik?
Zašto je gravitacija puno slabija nego sve druge sile?
Vrste odgovora, koje ova teorija daje na ta pitanja
čine se tako očito apsurdni,
da smo mislili da smo previdjeli nešto vrlo, vrlo važno.
A na vrhu svega toga,
postoji jedno predviđanje ove teorije...
koje je apsolutno odlučujuće za to da ta teorija
stvarno ima nekog smisla...
i to je poznata Higgsova čestica.
Higgs, ili nešto slično tome, se mora pojaviti.
Ako se ne pojavi,
onda postoji nešto jako pogrešno,
jako, jako pogrešno,
s načinom na koji gledamo na fiziku.
Postoje jaki razlozi
za sumnju da ćemo na neka od ovih pitanja
naći odgovore sa VHS-om.
Ideja kako bi ovi odgovori mogli glasiti,
postoji više nego dovoljno,
ali ovo je stvarno za ovu generaciju ljudi...
moju generaciju ljudi... jedina šansa.
Ah, evo dolazi šefica.
Prvi put sam došla u CERN 1987.
Bila sam vrlo mlada studentica,
i sjećam se kad sam prvi put stupila na ovaj teren.
Bila sam malo preplašena od hodnika
i glavne zgrade u CERN-u,
da sam se skoro izgubila u tim hodnicima.
Za mene je to bilo divno iskustvo,
jer sam imala priliku biti uključena
od samog početka
i vidjeti eksperiment stvarno od starta i...
tako reći od nule.
- Vidio sam dva od deset događaja,
druge ćemo vidjeti možda...
- Mislim da ne mogu baš sada opisati
uzbuđenje kod prvog snopa.
Mislim, cijela kontrolna soba
je poput grupe šestogodišnjaka,
čiji je rođendan, znate, slijedeći tjedan,
a tu će biti torta,
tu će biti darovi,
doći će svi njihovi prijatelji,
a oni su samo, znate...
oni samo znaju da će to biti nešto veliko.
Znate, to je neka vrsta rastresenosti,
i ja ne mogu zamisliti, oni uopće nisu tako značajni, ne?
Došla sam ovamo nakon moje promocije, prije godinu dana,
tako da sam relativno nova.
Ali moj timing je nekako perfektan.
Mislim, biti tu od početka,
kada dolaze prvi podaci...
to je super.
To znači da imam 5.000 e-mailova.
Postoji velika razlika
između teoretičara fizike i praktičara.
Mislim, kad sam došla na koledž,
nisam htjela imati apsolutno ništa sa fizikom.
Fizika je za mene bila sve što je dosadno:
udžbenici, teorije, dokazi.
Ali onda sam otkrila eksperimentalnu stranu,
a eksperimentalna strana je praktični aspekt.
Radi se o tome,
da se apstraktna teorija, pretvori u realnost.
Kako se gradi jedan eksperiment
da bi se nešto otkrilo što teorija predviđa?
A taj aspekt, to je ono što ja volim.
Naravno, kad je to konstruirano cijela ta stvar,
svi smo mislili,
"Šta ako cijela stvar jednostavno ne bude funkcionirala?"
Sad stvarno vjerujem da će to raditi.
Ali slijedeća stvar je, dali ćemo ikada nešto otkriti?
Možda jednostavno, ne nađemo ništa novo.
To bi bila katastrofa za fiziku.
Mi ne bi, na neki način...
mogli odgovoriti ni jedno otvoreno pitanje
u ovom trenutku.
- Dakle VHS je u stvari najvažnija osnova za sve eksperimente.
To je slično kao što bi svako dijete razvijalo eksperimente.
Uzmeš dve stvari, i razbiješ ih jednu o drugu.
I dobiješ puno stvari, koje dolaze od tog sudara,
a ti pokušavaš te stvari razumjeti.
Sada, u ovom slučaju,
razbijamo sitne protone jedan o drugi,
koji su u središtu svakog atoma.
A da bi njih ubrzali, učinili ih što je moguće bržim,
mi moramo graditi ovaj ogromni skoro 27 km veliki krug,
i pokrenuti te protone, oko ovog prstena, više puta,
dok ne postanu tako brzi, skoro kao brzina svjetlosti,
a onda se sudaraju dva snopa, koji se kreću u suprotnim smjerovima
na četiri tačke.
Na svakoj od ove četiri tačke, su četiri različita eksperimenta:
ATLAS, LHCb, CMS, i ALICE.
Sada, ja radim na ATLAS eksperimentu.
ATLAS je kao sedam katova visoka kamera,
koja od svakog sudara snima po jednu snimku,
a tu su milijarde sudara.
Mi se nadamo da ćemo vidjeti te poznate Higgsove čestice.
Ali svaki put kad smo taj novi akcelerator namjestili
na višu energiju,
bili smo iznenađeni.
Nadali smo se da ćemo vidjeti te poznate Higgsove čestice,
ali da će se pojaviti i nešto zapanjujuće novo.
- To se može usporediti sa slanjem čovjeka na mjesec.
To je ta razina zajedničkih napora.
Rekao bih, čak i više od toga.
To je prije nešto kao kad su
ljudi gradili piramide.
Zašto su to ljudi tada napravili?
Zašto mi to radimo danas?
Mi zapravo na to imamo dva odgovora.
Jedan od odgovora je ono što mi kažemo ljudima,
a drugi odgovor je istina.
Dat ću vam obadva odgovora.
Kod prvog odgovora nije ništa nekorektno.
To je samo... to nije... to nije ono što nas pokreće.
To nije način na koji mislimo.
To je nešto što možete nekome vrlo brzo reći,
a da osoba kojoj govorite, znate,
se ne udalji, ili padne u nesvjest ili prelistava katalog SkyMall,
ako upravo sjedite jedno pored drugog u avionu.
Odgovor broj jedan:
mi smo reproducirali fiziku,
koja je vladala pod uvjetima, neposredno nakon Velikog praska.
Mi to radimo u tom sudaraču čestica,
a mi smo to reproducirali tako da možemo vidjeti kako je to izgledalo
kad je univerzum nastao.
To je ono što mi kažemo ljudima.
Okay, odgovor dva:
mi pokušavamo razumjeti osnovne zakone prirode.
To zvuči manje žestoko,
ali upravo o tome se radi i to mi pokušavamo.
Mi proučavamo čestice, jer neposredno nakon Velikog praska,
nije bilo ništa osim čestica,
i one su u sebi nosile informacije o tome, kako je naš univerzum započeo
i kako je to danas
i o njegovoj budućnosti.
Na početku 20. vijeka,
bilo je jasno da sve poznate materije,
sve o čemu mi znamo,
se sastoji od atoma,
i da se atomi sastoje od samo tri čestice:
elektrona, protona i neutrona.
U 1930-ima, su otkrivene druge čestice,
a do 1960-tih,
poznato je na stotine novih čestica,
i svaki tjedan su otkrivane nove čestice.
Vladala je nevjerovatna konfuzija,
dok jedan broj teoretičara nije primjetio,
da postoji jedna jednostavna matematička struktura,
koja je sve to objasnila,
da se najviše tih čestica sastoji
od ista tri mala komadića,
koje zovemo quark,
a da postoji samo šačica
stvarnih elementarnih čestica,
koje se spajaju zajedno u lijepi, uredan uzorak.
Tako se rodio Standardni Model.
Konačno, sve čestice u teoriji
su bile otkrivene, osim jedne: Higgsove čestice.
Higgsova čestica se razlikuje od bilo koje druge.
To je osnova i središte Standardnog Modela.
Ovu teoriju je otkrio u 1960-ima, Peter Higgs
i nekoliko drugih teoretičara.
Mi vjerujemo da je to odlučujuća čestica,
koja spaja materiju.
Povezana je sa jednim poljem koje ispunjava cijeli univerzum
i koja daje česticama, kao što su elektroni, masu
i tim česticama omogućava da se zadrže u atomu
i time je odgovorna za stvaranje atoma,
molekula, planeta, i ljudi.
Bez Higgsove čestice, život kakav znamo ne bi postojao.
Ali da bi dokazali da je to istina,
moramo razbijati čestice sa toliko jakom energijom,
kako bi poremetili polje i stvorili Higgsovu česticu.
Ako Higgsova čestica postoji,
VHS je mašina koja će to otkriti.
- Pretpostavimo da sve teče dobro i da oni uspiju.
- Jasno. - Šta mi imamo od toga?
Kakva je ekonomska korist?
Kako ćemo sve to opravdati?
Ja sam, uostalom, ekonomist.
Neću vam to zamjeriti.
Jedan privredni stručnjak je upravo pitao,
"Kakva je financijska dobit od provođenja eksperimenta, kao što je ovaj
i otkrića, koja ćemo učiniti ovim eksperimentom?"
Odgovor je posve, posve jednostavan.
Ja nemam pojma.
Mi nemamo pojma.
Kad su otkriveni radio valovi,
nisu nazvani radio valovi,
jer tada nije postojao radio.
Oni su tada otkrili neku vrstu zračenja.
Osnovna istraživanja za velike prodore,
moraju se održavati na jednom nivou,
gdje se ne pita, "Kakav je ekonomski dobitak?"
Pita se, "Šta mi ne znamo,
i kako to možemo saznati?"
Zašto je dakle VHS dobar?
Možda za ništa drugo, nego samo da sve razumijemo.
- Prvi puta kad sam vidjela ATLAS bilo je to 2005.
Jednostavno sam došla ovamo da vidim kako ATLAS izgleda,
jer sam možda mogla na tome raditi,
nakon moje promocije.
Sjećam se išla sam prema njemu i bilo je jednostavno, neshvatljivo...
Znate, bila sam zapanjena.
Mislim, ja, zapanjena, znate, samo, znate,
već se imalo pojma o tim razmjerima.
Ljudi su govorili, "Oh, to je oko pet katova visoko."
"Oh, okay, pet katova visoko."
I onda vidiš.
Pet katova kompletno ispunjeno mikroelektronikom...
Sve prilagođeno dizajnu, sve ručno lemljeno.
Znate, kao da je to pet pet katova visok švicarski sat.
- Pojavili su se problemi sa BCID-om.
- Mi smo odstranili cilindar našeg kalorimetra,
ali on treba opet biti unutra, i sve bi trebalo...
opet normalno raditi.
- Okay, još jedna napomena.
Moramo biti krajnje oprezni
šta raditi sa tim sistemom.
Mislim, znamo da svatko
tko nekako aktualizira jedan broj,
mora zaustaviti naš sistem za više od sat vremena.
Dakle molim vas pobrinite se bezuvjetno o tome da niti vi,
niti netko drugi u vašem sistemu ne dodiruje sistem,
osim ako je to dogovoreno sa vođom smjene, u redu?
Ništa ne smije biti dodirnuto, u redu?
Uključujući i one stvari
za koje ste apsolutno sigurni
da neće ništa prouzročiti.
Prije svega te stvari.
- Ovo važi za najveći naučni eksperiment
u historiji,
a neki vjeruju da može izazvati Armagedon.
- To je najčudniji eksperiment svih vremena:
najambiciozniji pokušaj čovječanstva
da razumije kako smo svi mi ovamo stigli.
- Hiljade naučnika iz cijelog svijeta
potrošilo je 20 godina da bi dovršili ovu izvanrednu mašinu.
Ona je koštala 6,3 miliona € i bit će vrlo skoro uključena.
Ovo je mašina postanka,
prozor stvaranja.
Pet mjeseci testiranja na...
- Oni tragaju za nečim zvanim Božja čestica,
ali skeptici kažu da nitko ne zna šta će se dogoditi
kad uključe prekidač.
- Jedna grupa francuskih naučnika vjeruje da mašina
može stvoriti crnu rupu
koja će progutati zemlju,
i oni su podigli tužbu, kako bi zaustavili projekt.
Halo?
Ne, apsolutno ne.
Pa, ne, ne postoji nikakva naučna osnova za to što oni kažu.
Uopće nije moguće da će VHS uništiti svijet.
To je apsolutno smiješno.
Okay, sada je 9:15.
Za 15 minuta starta snop protona.
Mi sjedimo ovdje od 7:00 sati,
i apsolutno nitko nema ništa za jesti.
Još jednom, 15 minuta do starta zrake.
- Ćao, ćao. - Nivoi stresa su visoki.
Ćao.
- Ali ja sam u sobi sa Talijanima,
nivoi stresa su ovdje u granicama.
Ali nemamo kave.
Nemate kave? Kako nitko nije donio kavu?
Ono što ćemo danas vidjeti
je lansiranje prvog snopa protona
oko ovog ogromnog prstena.
Vrlo kratko, Lyn Evans, direktor projekta,
će razgovarati sa osobljem CERN-a,
koji se nalaze na različitim mjestima,
uokolo ovog ogromnog kompleksa.
- Radi se o prvom utisku dali mašina uopće radi.
Mislim, sve što zapravo treba
je, da trebate dvije zrake sudariti zajedno...
doista...
prije se dugo računalo,
kako bi se dobilo dovoljno...
statističkog materijala kojim se zapravo
tražila nova fizika.
Ali jedan jedini snop, prvi snop, to nije to.
Čak ne dolazi ni do sudara.
To je samo jedan snop koji se vrti u krug,
nije čak ni dovoljno visoka energija.
Samo jedan snop se vrti uokolo u niskom energetskom krugu,
i koji kaže, "Okay, mi smo uspjeli po prvi put
da obiđemo krug."
Ali to će biti ipak ogroman događaj.
Jer mi smo 19 godina čekali
na ovaj prvi korak.
Tako ljudi sad počnimo, svi.
Sada dolazi sudnji dan.
Pet, četiri, tri,
dva, jedan...
Sada.
Nema snopa.
Da.
Šta je sa magnetima za ubrizgavanje?
Oh, dobro... isključeni su.
Okay, nije važno.
Napred.
Pet, četiri, tri,
dva, jedan, nula.
Dali smo dobili snop na ovom pulsu?
Nadam se.
Da!
- Pa, ja sam prošlu noć, kao, stalno bila budna.
Kao, "Dali smo mi to ispravno namjestili?
Šta je... dali smo mi to deaktivirali... oh, zaboga!"
Marzio.
Imam ovdje jedan plan za tebe.
Okay, provjeri ovo.
To je Z.
To je timing, u nanosekundama,
to smo znali još iz kosmičkih podataka.
- Ovo je jako lijepo. - Da.
- Mislim da će ljudi gore biti s tim oduševljeni.
- Ako to stavite na Google, to znači... vidjet će cijeli svijet.
To je danas najvažnije.
To je prvi snop,
i on nam govori puno stvari.
To nam govori da su magnetska svojstva
ove mašine dobra,
da je apertura jasna.
Da se ništa ne zadržava u cijevi za zračenje.
Dakle vrlo, vrlo ohrabrujući znak i izvanredan napredak.
- Dali ste već vidjeli naš prekrasni plan?
- Molim? - Okay, dođite, pokazat ću vam.
Hajde, pokaži taj plan.
Možete li napraviti jednu sliku od... izvolite.
Pa, pogladajte dali možete dobiti.
Mislim da je sad dosta.
Ja mogu pokazati svoj plan, pa...
To radi.
To stvarno radi.
I postoje rijetki momenti u životu gdje to uspijeva.
A postoje još rijeđi trenuci u životu
gdje to stvarno super uspijeva.
Mi smo uzbuđeni.
Mislim, prvi snop...
Mi smo to uspjeli.
Dobili su kružni snop.
Snopovi su cirkulirali punih 30 sekundi.
Da bih to ispravno razumio.
To je jedan snop u jednom pravcu?
- Oni su jedan snop poslali u jednom pravcu,
a onda su poslali drugi snop u drugom pravcu.
Dobro, dali je to funkcioniralo?
Dali je drugi snop, išao skroz okolo?
- Svakako... - Obadva su išla okolo.
Mislim, poslali su snop
oko milion puta okolo.
Nešto u tom smislu.
- Da, na Twitteru su napisali 10 miliona puta.
- Sada ćemo postati, znate, CERN Twitter ovisnici.
Mislim da je to uzbudljivo.
Moje logično ja želi biti oduševljeno.
Moje psihološko ja je vrlo oprezno.
Moji roditelji su obadvoje Iranci
i obadvoje fizičari,
a posebno je moj otac imao stvarne političke probleme
sa vladajućim režimom,
i morali smo se na nekoliko godina sakriti,
i konačno smo pobjegli iz Irana
preko turske granice.
Ali tada, zahvaljujući nekim sretnim okolnostima,
završili smo u Kanadi.
Za fiziku sam se počeo interesirati
kad sam bio star 13 ili 14 godina.
Tako sam mogao spojiti obadve stvari,
koje sam stvarno volio:
matematiku i stvari iz svijeta prirode.
Dali si skoro gotov?
Da.
- Tu stoji samo "Šta bi bilo, ako?" - To je, uh... da.
- Ti to pripremaš za široku publiku.
- Okay, sada radim nešto samo iz zadovoljstva.
Samo nešto zabavno.
Šta bi bilo zabavno?
- Ne, nemoj pisati "pakao". To je javno...
U redu, žao mi je!
- Kako bi bilo s ovim? - To je bolje.
- VHS je bio centar
mog intelektualnog života posljednjih 15 ili 16 godina.
Zavisno od toga šta će se sa VHS-om dogoditi,
znate, moglo bi tih 15 godina
biti najbolje što sam
u tom trenutku mogao započeti,
ili bi moglo biti tako da je tih 15 godina
bilo potpuno beznačajno,
bez ikakvog uticaja,
a tada bi to bilo 15 izgubljenih godina.
Za tako nešto
ne postoji utjeha.
Znate, to je prilično diskutabilna situacija.
Garantirano neću misliti, "Pa, dobro,
"ja sam dao sve od sebe.
"To je svejedno sve u redu.
To je bio samo pokušaj."
Ja to ne vjerujem.
Ne vjerujem da je važan samo pokušaj.
Ja vjerujem da je važno u tome uspjeti.
Okay, molim vas sjedite.
Sada je vrijeme za zabavu.
Dakle, kao i sa svakim velikim fizikalnim događajem,
počet ćemo sa velikim praskom,
sa ATLAS-ovim big bang događajem,
i pratit ćemo to muzikom cijelu večer,
tada će ljudi od ATLAS-a, nastupiti za vas.
Pa, krenimo.
- Skoro 2,000 inteligentnih, ambicioznih,
ličnosti tipa "A",
koji su radili 16 sati na dan,
pod visokim pritiskom, i puno stresa.
Znate, to je recept za katastrofu.
ili najmanje za jednu reality televizijsku seriju.
Ali cijela ta fizika,
Higgsova čestica, dodatne dimenzije, supersimetrije,
mikroskospske crne rupe, makroskopske crne rupe,
Z-primes, ili kako god to nazvali,
ova fizika o kojoj teoretičari samo sanjaju,
nju moramo otkriti.
Hvala vam.
- Ja sam odrastao u Turskoj, roditelji su mi Grci,
iz porodice srednjeg staleža,
a tada, u 60-ima, smo postali izbjeglice.
Morali smo napustiti Tursku,
radi etničkih napetosti između Grka i Turaka,
na otoku Cipru,
a bilo je i dosta suprotnih političkih struja,
lijevi, desni,
a ja sam bio mlad, naivan 13 godišnjak,
koji je slušao argumente i jedne i druge strane,
tako da sam jednog dana bio uvjeren da jedna strana ima pravo,
a drugog dana, sam bio uvjeren u suprotno,
da je druga strana u pravu.
Tako da me je to zbunjivalo.
Kako su mogle obadve strane biti u pravu,
ako su bile međusobno u suprotnosti?
Tako sam se odlučio za jedno stručno područje,
gdje istinu ne određuju retoričke sposobnosti jedne osobe,
nego gdje je istina apsolutna.
Naravno, kad sam započeo,
mislio sam da bi teorije,
na kojima sam radio,
mogle biti testirane u toku pet godina,
i da bih mogao saznati eksperimentalnu istinu
i nakon toga razvijati nove ideje.
Nisam imao pojma da eksperimenti
mogu trajati duže
i sada sam ovdje, 30 godina kasnije,
a još uvijek ne znam istinu.
Peter?
- Mogu ti ovdje pokazati jedan lijep događaj.
Dali si ovo već vidjela...
- Ah, ne. - Andreas mi je to pokazao.
- To još nisam vidjela. - To je od jučer navečer.
To je pravi događaj plinskog snopa.
Ovdje su se zraci savili...
- Savili kroz polje? - Jako lijepo.
Ah, ne, nisam vidjela...
U nekom smislu, ja sam na početku tu stvar pogrešno smjestila
i na pogrešan način,
jer sam proučavala mnogo literature,
dok sam bila na visokoj školi.
Dakle literatura, umjetnost, filozofija, historija,
ali vrlo malo fizike i matematike.
Ja sam se bavila muzikom, učila klavir,
i bila sam orijentirana na umjetnost.
Muzika i fizika imaju puno toga zajedničkog.
Klasična muzika slijedi pravila harmonije,
a to su i pravila fizike i matematike.
Ali ja sam također bila fascinirana velikim pitanjima.
To je mogućnost postavljanja
i odgovaranja na velika pitanja o prirodi, univerzumu,
zašto, kada, kako,
i kad sam završila visoku školu,
shvatila sam da nam fizika omogućava
riješiti ta velika pitanja,
na mnogo praktičniji način nego, na primjer, filozofija.
Zato sam odlučila studirati fiziku.
- Da, izgubili smo obadve...
Ja sam uspjela potrošiti
petnaest litara mlijeka, koje sam imala u frižideru, ali...
- Mi smo samo čekali koliziju,
čekali i čekali,
a tada, je nestao taj helium,
to je stvarno, uh... to je stvarno frustrirajuće.
Ne možemo jednostavno ići tamo i istraživati šta se dogodilo.
Moramo opet zagrijati magnete,
a zagrijavanje magneta traba učiniti
vrlo polako... kako ne bi popucali...
tek tada možemo ispitati problem i magnete ponovo ohladiti.
- Najveći svjetski sudarač atoma,
Veliki Hadronski Sudarač,
će biti zatvoren najmanje dva mjeseca.
CERN, Evropska Organizacija za Nuklearna Istraživanja...
- Naučnici CERN-a pokušavaju zadržati hrabro lice.
Zbog jedne pogrešne električne veze između dva magneta,
istekla je tona tekućeg helijuma,
u jedan 27 kilometara dugačak tunel.
Prvi sudar čestica velikom brzinom,
planirano je da se održi kasnije ovog mjeseca.
Sada je cilj
da se ova nevjerovatno kompleksna mašina, ponovo dovede u red.
Do vraga, pogledaj ovo.
Ovo je nevjerovatno.
Na nekim magnetima su se jednostavno bukse odvojile.
Energija se jednostavno rastopila
i kompletne cijevi su mogle ispariti...
- Sve je prekriveno nekom vrstom crne, metalne prašine.
Potpuna katastrofa, eh?
Potpuna katastrofa.
- Nema više vakuuma u cijevi za zračenje,
zato možemo odmah otvoriti i pogledati dali je i tamo prašina.
Jer ako je i tamo prašina,
moramo sve kompletno očistiti
dok je to...
Nadam se, u najgorem slučaju,
moramo izvaditi najviše 20 magneta.
Kako moja obitelj, tako i moji studenti
osjećaju izvjesni stupanj...
da kažemo pesimizma i razočaranja.
Oni su gajili velike nade
da ćemo mi saznati istinu,
sada je to izostalo i odgođeno,
a to je samo, uh...
Mislio sam da sam jači od toga.
To me je iznenadilo.
- Ja sam odmah rekao da je to pogreška
ako CERN organizira ovo divovsko slavlje,
jer su samo nekoliko protona ispalili kroz cijev,
koji lutaju u jednom smjeru oko prstena,
to jednostavno nije bila dobra ideja toliko puno plesa,
prije nego što se nešto stvarno dogodi.
Kad su me tada ljudi pitali
dali idem na proslavu u CERN,
rekao sam, "Ja idem u CERN
"kad bude postojao razlog za slavlje, znate,
"kad se čestice međusobno sudare,
"kad se stvarno nešto dogodi,
ne zbog nekog jebenog PR razloga."
A to je propalo.
To, mislim... stvarno, to je stvarno propalo,
mislim to je bila PR katastrofa.
To je bila PR katastrofa najvećim dijelom zahvaljujući CERN-u.
Ne idete okolo, znate,
praviti neke gigantske zabave, prije nego što nešto uspije.
- Magneti će biti izvađeni i obnovljeni,
i tako će oni uspjeti obnoviti
oko šest magneta tjedno.
Tako da to neće biti više usko grlo.
Sada možete polako
započeti s tim da obnavljate veze
u tunelu,
a s tim ste tjedan ili dva u zaostatku.
Gledajući na kompleksnost...
- Druga stvar je da su oni bušili
te glupe rupe u magnetima.
- Jer su, kao... - Ono što sam čula zadnji put,
govorili su da im se pokvario alat,
ili takva vrsta posla.
- Ali to navodi na pitanje, naravno,
znate, kakvi su rizici?
Mislim, uzevši u osnovi, idete...
Ja ne znam.
Mi stvarno nismo puno razmišljali
o kolateralnim efektima helijuma.
- Nitko nije. - Da, nitko.
- Da. - Nitko.
Pa, tu je bilo mnogo istraživanja
zašto se sve to dogodilo,
i onda smo se generalno sporazumjeli,
da dalje radimo sa pola snage.
- Eksperimentalisti se tome neće veseliti.
Pa...
- Pa, da... najnoviji raspored je ovaj:
postoji novi "Dan D", kada bi novi snop
opet trebao krenuti, 21. septembar.
Nije li to malčice optimistično?
Nije li to malčice preoptimistično, uh, za ovu godinu?
- Kada se bavite s nečim
što je dugoročni projekt...
a VHS je dugoročni projekt.
To je 20 godišnji projekt.
Ne smije se misliti na kraj.
Nikada.
Ako počnete trčati maraton misleći,
"ne mogu dočekati da dođem do cilja.
"Imat ću na ciljnoj liniji moj gatorade.
Imat ću na ciljnoj liniji svoj masni francuski pomes,"
ili šta god vas motivira...
ako počnete o tome razmišljati na prvom kilometru,
a to je, kao, tek deset minuta trke,
a vi govorite samom sebi,
"Wow, ja sam tek kod prvog kilometra.
Moram trčati još 40 kilometara."
Ako tako misliš na početku,
tada si gotov.
Mentalno, ti si gotov.
- To je isto kod eksperimentalne fizike.
Tako je isto kad se radi o otkrićima.
Zašto je čovjek znatiželjan?
Zašto se brinemo o udaljenim dijelovima univerzuma,
o stvarima koje su se dogodile prije milijardi godina,
kao Veliki prasak.
Zašto nam je to interesantno?
To ne utiče na ono što radimo iz dana u dan.
Ali kada se znatiželja jednom probudi,
više je ne možete kontrolirati.
- Oni odjednom postavljaju pitanja o univerzumu.
Oni postavljaju pitanja o harmonijskim obrascima,
koji stvaraju umjetnost, muziku.
- Dali je to jedna skulptura? - To je jedna skulptura.
- Da, ne izgleda li to kao hrpa slomljenih pločica?
- Tako i treba izgledati.
I to je, uh... a kad sam to vidio,
prvo sam mislio da je to građevinski otpad.
Tačno, da.
- U principu se sve to može pokretati.
- Dakle ljudi idu tamo i pokreću dijelove?
- Ne, to ne radi nitko. - Ali bi svatko mogao.
Zašto su ovi dijelovi pokretni
ako ih nitko ne pokreće?
Ne, mislim da si u pravu.
- Mislim da je dozvoljeno preuređivanje.
- U svakom slučaju to stvara novo iskustvo.
Mislim da je to dobro.
Pogledaj, čini mi se da to pripada ovdje.
To je samo... to je perfektno mjesto za to.
- To svakako mijenja sve.
- Da. - Škriljevac i granit.
Ovo je granit, a ovo škriljevac.
Hmm.
Kako interesantno.
- Tu je nešto filozofsko
na ovom umjetničkom djelu što me smeta.
Umjetnik uzima stvari bez izbora
i nekako ih postavlja u red.
Da.
- On pokušava napraviti red od nečega
iako ga nema,
umjesto da uzme stvari koje izgledaju u neredu
i onda se ispostavi da ipak postoji nekakav red.
- Mi pokušavamo reducirati kompleksnost svijeta,
tako da tražimo uzorak,
što mi zovemo simetrija.
Mi uzimamo sve čestice koje danas znamo,
i pokušavamo ih uklopiti
u nekakvu strukturu.
Dali su to ostaci neke mnogo ljepše
i kompletnije slike zakona prirode?
To je kao da idete u Egipat, i gledate ruine.
Ako gledate iz pravilnog kuta,
mogli bi nacrtati piramidu
i ustanoviti da su ovi komadi kamena,
stvarno ostaci nečega vrlo jasnog
i vrlo simetričnog,
nešto prekrasno.
Mi znamo da Standardni Model nije kompletan.
Mi znamo da vani postoje još neke druge stvari,
da postoje i druge čestice koje još nismo vidjeli.
Tamna materija je čestica o kojoj se špekulira
i za koju mislimo da dominira svemirom,
a ipak je još nismo direktno vidjeli,
i to nije dio Standardnog Modela.
To je jedna od ovih stijena.
Mi mislimo, možda,
su ova i mnoge druge čestice još uvijek tamo vani
i da su dio mnogo veće simetrije,
mnogo veće teorije,
koja uključuje Standardni Model, ali je mnogo obuhvatnija.
Najpopularnija teorija se zove supersimetrija,
ili skraćeno SUSY.
Supersimetrija je bila teorija, koja se počela razvijati
kasnih '70-tih.
Savas je bio jedan od prvih autora,
prve teorije o supersimetriji.
- To je nedokučiva dubina od...
- Supersimetrija je naše najbolje mišljenje o tome čega vani još ima,
najveća teorija, koja sadrži
naše trenutačne teorije,
Standardnog Modela.
Ali da bi to dokazali,
moramo otkriti te druge čestice.
- Kad bih mogla izabrati koju teoriju
treba pomoću VHS-a dokazati,
sigurno bih odabrala supersimetriju.
Supersimetrija tvrdi, da za svaki tip čestice,
recimo elektron,
postoji teški superpartner.
Postoji na primjer...
a oni imaju stvarno glupa imena, na žalost,
takozvani selectron.
Jednostavno dodate imenu jedno S. Squark.
Uh, sup, sdown.
Supersimetrija, ili SUSY,
je ekstremno važna za zajednicu teoretičara,
jer ta teorija rješava mnoge matematičke probleme
sa Standardnim modelom.
Sada, eksperimentalno, to bi bio za eksperimentalce san.
Znate, da tone čestica samo izrone,
a vi uopće ne znate šta sa time treba raditi...
znate, da se ne mogu ni podaci tako brzo napisati,
kako se čestice otkrivaju.
To bi bio moj san.
Život u kontrolnoj sobi je bio...
to je bio luksuz.
Znate, to je bila vrsta...
mogli ste, znate, mogli ste si uređivati kosu,
jer niste morali cijeli dan nositi zaštitnu kacigu.
Mogli ste nositi lijepe cipele, znate,
jer ste bili samo u kontrolnoj sobi.
Sada, to je sve prošlo, znate,
morate nositi najprljaviju odjeću koju posjedujete,
jer ćete se zaprljati puzeći okolo, kao,
znate, čvrste kacige, čizme sa čeličnim vrhom,
koje nisu najatraktivnije,
ali, znate, nekako ih volim.
Mi izvlačimo elektroniku van.
Popravljamo stvari za koje nismo imali vremena
tokom zadnjeg isključenja.
Cilj toga je da kod slijedećeg zračenja
budemo još bolje pripremljeni.
Okay, to je to, mislim, to je sve što bih imala za reći.
Nadam se da te teoretičari ne čine ludim.
Ne slušaj ih, usput,
jer teoretičari,
oni mogu ponekad...
Samo ću ti reći.
Moraš se vratiti u eksperimentalni svijet,
da bi opet došao u kontakt sa realnošću.
U redu, Uskoro ćemo razgovarati.
- Jedna od najvažnijih temeljnih činjenica o svemiru
je da je on velik.
Dakle, vjerovatno se pitate,
"Zašto je svemir velik?"
Postoji u stvarnosti jedan broj,
takozvana kosmološka konstanta,
koja pri tom igra odlučujuću ulogu
u određivanju, kako izgleda svemir.
U stvari, prije otprilike deset godina,
astronomi su otkrili stvarno značajnu činjenicu:
da svemir postaje sve veći i veći
i to sve bržim i bržim tempom.
Ali ovaj tempo je jedan milion, milijardi,
milijardi, milijardi, milijardi, milijardi, milijardi puta sporiji,
nego što smo mi zapravo predviđali.
Ako se sada isključi taj faktor od milion, milijardi,
milijardi, milijardi, milijardi, milijardi, milijardi,
tada uopće ne štima nešto
sa osnovnim razumijevanjem fizike.
Još gore je,
da taj broj, kosmološka konstanta,
mora imati izuzetno preciznu vrijednost.
Ako bi ova vrijednost bila čak i maleni dio različita,
to bi radikalno promijenilo cijeli svijet oko nas.
Ako se nalazite u toj situaciji,
da jedan parametar ima tako kritičnu vrijednost,
a vi ga samo malo promijenite,
svijet bi se radikalno promijenio,
a mi bi bili mrtvi.
Mi nikako ne bi mogli živjeti.
Tada se pitamo otkud to dolazi.
Znate, kako je to moguće?
Čim se čovjek konfrontira,
sa ovom situacijom, odmah si kaže,
"Wow, sa ovim parametrom se netko stvarno potrudio
"da on ima tačno pravu vrijednost, tako da mi ovdje možemo biti
"i da nas okružuje jedan ugodan svemir
i da se stvarno netko brine o nama."
To je jedna stvar, koja nam noću neda spavati.
Stvarno se čovjek pita, "Možda ima nešto
"u toj cijeloj priči, velikoj priči,
što je totalno, totalno, totalno pogrešno."
- Prije nego što sam krenuo u osnovnu školu,
moja majka mi je pričala priče iz biblije.
Ona mi je rekla da, ako budemo dobri,
da ćemo ići u raj,
i tamo ostati zauvijek.
I kad je rekla "zauvijek",
uhvatila me panika.
Stalno sam se pitao, "Zauvijek"?
"Zauvijek?"
Ti misliš da to nikad ne prestaje?
Dakle, probudite se, i vi znate da je sada,
i idete natrag spavati,
a to nikad ne prestaje, nikad ne završava,
nikad ne završava.
Počeo sam plakati.
Ona me je pitala, "Šta je s tobom?
"Pa to je raj.
"Tamo ćeš biti zadovoljan.
Tamo ćeš biti jako sretan."
Ali ta pretpostavka o vječnosti,
nečem beskonačnom,
me je uplašila.
- Postoji jedna naučna alternativa
vjerovanju da je tamo vani netko tko nas voli,
i vrlo precizno pokreće kotačiće kako bi sve funkcioniralo.
A ta alternativa je, kratko rečeno,
da sve što vidimo u našem vidljivom univerzumu,
je zapravo vrlo mali dio
mnogo, mnogo većeg multiverzuma.
Tada se može, tako reći,
iz ptičje perspektive,
sa jedne enormne udaljenosti prepoznati,
da je naš univerzum samo jedan mali isječak
jednog puno većeg svemira.
U ovoj pretpostavci, ti misteriozni brojevi,
kao što je kosmološka konstanta,
su stvarno u principu slučajni.
A tamo vani u multiverzumu, negdje pored nas,
je jedan drugi region, gdje ovi brojevi imaju
neku drugu slučajnu vrijednost,
i opet jedan drugi region,
gdje oni imaju opet neku drugu slučajnu vrijednost.
Samo u jednom malom iverku, jednom beznačajnom dijelu
tog gigantskog multiverzuma,
iz potpuno slučajnog razloga,
uzimaju ovi brojevi vrlo, vrlo specijalnu vrijednost,
koja omogućava da se razvijaju strukture,
da se stvaraju zvijezde i formiraju galaksije.
I na kraju da se formiraju stvari kao što smo mi.
Ova interpretacija je stvarno u ekstremnoj suprotnosti
ideji poduzimanja finog podešavanja
jednog inteligentnog dizajnera.
Ako vjerujete da postoji netko tko se o svemu tome brine
i pokreće parametre da mi možemo egzistirati,
naša egzistencija se postavlja u centar našeg realiteta.
Ako vjerujete da je naš univerzum
tako sićušna, malena, beznačajna fleka
u tom gigantskom multiverzumu koji je uglavnom smrtonosan,
tada je to polarna kontroverza filozofiji toga
kako univerzum izgleda.
U stvari, to je ideja koju mnogi fizičari mrze,
jer tada određena pitanja dobivaju značenje,
koje mi vjerovatno nikada nećemo razumjeti.
- Nima je sada zastupnik ideje,
da se zakoni fizike razlikuju
u različitim dijelovima tog multiverzuma,
da to što mi eksperimentalisti mjerimo,
nisu velike tajne prirode,
nego su samo slučajnosti u našem univerzumu,
da je možda čak Higgsova čestica sama po sebi
slučajni produkt, koji se dogodio u našem univerzumu
i koji omogućava postojanje života, ali da za to ne postoji objašnjenje.
U izvjesnom smislu, to je kraj fizike.
- S jedne strane, mi idemo 400 godina
u jednom određenom smjeru,
prema povećanoj ljepoti, jednostavnosti, simetriji,
to je jedan put, koji se uvijek isplatio,
sa uvijek dubljim i dubljim saznanjima o načinu
kako svijet funkcionira.
Sa druge strane, imamo tu ideju o multiverzumu,
koji nam ne daje pretpostavku
o simetriji, ljepoti i redu,
nego, u osnovi uzeto, o kaosu podijeljenom na enormne distance.
To je stvarno ekstremno važno pitanje
i VHS će nas gurnuti u
jednom ili drugom smjeru.
- Šta se događa, na primjer ako...
Oh, do vraga.
Da, postoji puno...
Hi, Katja. Ti si dobro?
Oh, ovo se ne snima, huh?
Da, imaju nas sve na...
- Da, ne brinite o svim drugim stvarima.
Mi imamo snopove koji opet idu u krug.
Popravljeni magneti se drže dobro,
i naš slijedeći izazov je da se ove zrake
sudare na visokim energijama.
Okay.
- Mi smo vrlo, vrlo svjesni kakvu štetu možemo napraviti.
Idemo.
- To je ono što me u ovom trenutku najviše brine.
- Ideja za ATLAS potekla je 1989. godine.
I nije nas više napustila.
Imali smo taj san o fizici.
I taj san o fizici nas je sve zaokupljao
tokom 19 godina.
I sada ovdje, sada, danas, možemo konačno,
sa visoko energijskom kolizijom,
početi slijediti taj san o novoj fizici.
Dakle, plavo.
Kontrolna soba, da.
Kontrolna soba.
Ovo je kontrolna soba.
- Pritisak za jedan ovakav događaj, naravno, je opterećujući.
I, naravno, sve može krenuti krivo, i to se događa.
Posljednji vikend je bila kompletna katastrofa.
Mi smo prodiskutirali mogućnost
da koliziju provedemo noću,
umjesto po planu, u 9:00 sati u jutro.
Naravno, to je izazvalo velike valove,
s jedne strane za eksperimente,
a sa druge strane, za media servis.
Dobro jutro, svima.
Predlažem da počnemo.
Dat ću vam jedan kratki sažetak
o događajima za vikend,
samo da biste znali šta se dogodilo.
Tokom noći smo pokušali opet postaviti
jedan visoki intenzitet,
za 450 GeV koliziju,
ali smo bili kratko prekinuli,
jer smo naišli na vakuum.
- Što svi žele, a u interesu fizike
i da budemo sigurni,
svi su to htjeli tajno vježbati
i tokom dana predstaviti to medijima.
To je vjerovatno bila Fabiolina želja.
To je želja svih,
jer to je, naravno, onda smo sigurniji.
Ali to ne funkcionira u današnje vrijeme.
Mediji žele doživjeti ovaj mali riziko.
Razumijem.
To znači da se mi moramo tome prilagoditi.
Pogledajmo.
To... to nije to.
To se ne čini kao...
Moraš ponovo učitati.
Učitao sam to.
Da, čudio bih se da moramo prestati.
Svi su to učitali.
Možda moramo prestati.
Izvoli, sada ide.
- Hej! - Sve u redu.
Okay, sada.
I, doista, dobro došli u CERN,
Evropsku Organizaciju za Nuklearna Istraživanja,
u Ženevi.
Dobro došli u CERN-ov kontrolni centar.
Ovdje na ekranu,
možemo vidjeti četiri različita eksperimenta:
ATLAS, CMS, LHCb, i ALICE.
Mi ćemo danas poslati prvi snop
u jednom pravcu, a drugi snop u drugom pravcu.
Oni će jedno vrijeme paralelno cirkulirati,
i ako je sve spremno i pod kontrolom,
uklonit ćemo odvajanje,
i snopove ćemo prisiliti da kolidiraju
u četiri tačke oko VHS mašine.
- Ja samo mislim, ako zamislite, kako je
Thomas Edison, koji je izmislio sijalicu...
kad je on pokušao izmisliti sijalicu, pred
stotinama timova sa kamerama u svojoj radionici,
a oni su svi povikali, "Oh, moj bože,
"vi ih ne možete uključiti?
"Učinite to! Uključite ih sada!
"Krenite... ugh, mi još uvijek čekamo?
Hajde. Ah, krenite. Šta se dogodilo sa ovim tipovima?"
- Pa ljubičasto... postoji uvijek jedan vertikalni i jedan horizontalni snop.
Jedan snop.
Shh!
Molim vas.
Dakle za nekoliko minuta.
Okay, hvala vam.
Hvala, zdravo.
Wow.
Dali ste svi čuli, za nekoliko minuta ne dve?
Za nekoliko minuta.
- Dakle mi trebamo promatrati, naš nosač brzina,
onaj tamo, koji razdvaja snopove, i događaj na ekranima.
Okay, to su tri ekrana.
Ako imate tri oka, jedno tamo, jedno ovdje,
i jedno tamo gore.
- Dakle, okay, svi snopovi su sada kod 3.5 TeV,
mi smo upravo razdvajanje odstranili i snopove u eksperimentu
postavili na kurs kolizije,
unutar četiri eksperimenta.
- Počinje. - Počeli su.
Počeli su.
- Oh. - Ooh.
Okay, počeli su.
- Dva snopa, jedan u plavom, jedan u crvenom,
cirkuliraju u suprotnim smjerovima.
Oni se moraju što više približiti.
Kad brojevi na četiri polja dođu do nule,
to znači da su snopovi konačno usklađeni.
To je historijski moment na koji smo svi čekali.
To se može dogoditi u svakom trenutku.
Wow! Wow!
Fantastično!
Prekrasno.
- Wow. - Mi smo spremni.
Prvi put najvažnije.
Ja mogu samo jednostavno reći: "podaci."
To je... to je nevjerovatno kako su podaci fantastični.
Imate ovu nevarijantnu masu.
To je za Z prema "pm pm" kanalu.
I imate ovaj masivni vrh za Z,
za procjenu njegove pozadine.
To je kao da se odjednom kod ATLAS-a, VHS-a i CMS-a
i svih tih eksperimenata, koji mijenjaju svijet,
odjednom, postoje podaci.
I nakon toliko mnogo godina bez podataka,
bez novih podataka, nove fizike,
sada odjednom postoji tako mnogo mogućnosti,
i ako ponovo otkrivate
Standardni Model, to je jako uzbudljivo.
Ali najuzbudljivija stvar oko podataka,
nije prva kolizija.
Jer prva kolizija, okay, super.
Svi vole prvu koliziju.
Ali najuzbudljivija stvar kod tih podataka, znate,
prvo milionita ili drugo milionita kolizija,
ili da postoje dalje kolizije, koje neprestano dolaze i dolaze
i dolaze i dolaze,
i da imamo sve više i više kolizija,
i da se sve više i više povećavaju šanse
da otkrijemo nešto interesantno u fizici,
jer to samo znači da imamo sve više i više podataka.
Sve teče prilično dobro.
- I upravo sada, teče nevjerovatno dobro.
Da, upravo sada,
ali se rezultati predstavljaju tek za nekoliko mjeseci.
Čujemo već glasine o tome.
- Pa, mi ne trebamo sada razmišljati o glasinama.
Stvarno ne bi trebali sada slušati te glasine.
- Ja sam zapravo malo zabrinut.
Da.
- Pa, čujemo žamor. - Šta, šta je...
Žamori. Mi smo čuli žamore.
Postoji ipak... nema puno u tome,
ili oni to tako dobro rade da im se ne vidi na licu.
- Ili su još uvijek na mjestu gdje je polovica...
gdje još uvijek pokušavaju shvatiti,
šta je mrmljanje, a šta glasina, među nama rečeno.
I mislim da je najvjerovatnije to istina.
Tačno.
Problem je taj da ja,
znatno preuveličavam potpuno
nedužne primjedbe.
- Vjerovatno ćemo mi o prvim otkrićima saznati
na Twitteru i Facebooku.
- To je prilično žalosno, ali mislim da je to istina.
Istina je.
- Misliš, ja ne trebam provjeriti arXiv,
prvu stvar u jutro... Nego moram pogledati Facebook?
- arXiv je zadnja stvar. - arXiv je zadnje...
- Provjeri prvo Nimain Twitter,
a onda provjeri arXiv.
Ako Nima ima Twitter,
tada smo nešto otkrili.
Danas je 7. avgust 2011.,
a to je značajan dan za VHS.
Prvi veliki set podataka
je predstavljen krajem jula.
On sadrži samo slabe pokazatelje
nečega što bi se moglo interpretirati kao Higgsova čestica.
Iako VHS radi samo sa pola snage,
isporučivao je više podataka, mnogo brže
nego što se očekivalo.
I to mu je omogućilo da bude osjetljiv na Higgsovu česticu.
To je potpuno cool upravo sada.
Vladalo je veliko uzbuđenje,
jer su Higgsovi rezultati obadva detektora,
CMS-a i ATLAS-a, bili predstavljeni,
zajedno, na dva sastanka.
Ja, kao koordinator, za preuzimanje podataka,
sam dogovorio čak i njamanji problem,
gdje smo tu izgubili nekoliko podataka
i tamo nekoliko podataka,
zato se osjećam sa tim setom podataka stvarno povezan.
I to me nekako čini ponosnim, svejedno dali nađemo Higgsa
ili ne, sa ovim setom podataka.
- Tri, dva, jedan, tako da efekt...
- Masa Higgsa, naime njegova težina,
može nam u stvari reći ili dati uputstvo,
o tome šta dolazi kao slijedeće.
Ako je masa što manja,
onda je to u skladu sa nekim standardnim stvarima,
koje mi tražimo.
Supersimetrija općenito zahtjeva
da Higgs bude lakši što je moguće više.
Otprilike 115 puta od mase protona.
To je 115 GeV:
Giga elektron volti.
Ako je, s druge strane, Higgs 140 GeV,
140 puta mase protona,
ti je strašno velika masa,
jer 140 GeV je povezano sa teorijama,
koje se oslanjaju na multiverzum.
ATLAS ovdje ima malu neravninu,
mali višak vidljiv blizu 140.
A sada, zaboga.
To je 140!
To počinje izgledati da je priroda napravila svoj izbor.
- Šta ćemo naučiti ako VHS otkrije
jedan Higgs sa 140 i ništa drugo?
Kaos. Okay?
- Problem kod multiverzuma je
da je Higgsova čestica
možda posljednja čestica, koju ćemo vidjeti.
- Šta ćemo raditi sada... - Mislim da je problem Higgsova masa...
- Ako ne otkrijemo nikakve druge čestice osim Higgsa,
neće postojati objašnjenje za tamnu materiju.
Mi također ne znamo zašto Higgs sam ima masu.
I nećemo dobiti pristup bilo kojoj teoriji o prirodi.
Sve te informacije
bi mogle ležati u drugim univerzumima.
Mogli bi završiti na kraju puta.
I to bi bilo to.
Mislim, um...
Pa, ako je to tačno sa tim brojem,
onda bi to bilo jako zapanjujuće.
Gdje je F za SUSY, tačno?
Mislim, nema ništa.
Mislim, gdje su sve druge stvari?
Gdje su ostale čestice?
Šta se dogodilo sa tamnom materijom? Mislim...
- Postoje mnoge teorije koje kažu da te nove čestice
mogu imati još veću energiju, tako...
Tačno.
- Tko zna? Mislim, to je uvijek drugačije.
Tko zna dali tamo postoje druge stvari.
Znate, uvijek dolazi nekako drugačije
nego što se očekuje.
- Znam da teoretičari tapkaju polako,
jer, znate, Higgs bi mogao biti težak,
ali, znate, uvijek sam govorila, kao,
u najgorem slučaju,
mislim, imamo Higgs i samo Higgs.
- Tko zna? - Znam. Znam.
- Ma hajde, to je samo malo preterano.
- Ako se do kraja iduće godine ne pojavi,
mislim, onda možemo promijeniti temu.
Ako ne vidite ni jedan supersimetrični signal...
- Dobro, ali ako je to 140, to bi bilo ozbiljno.
Da, da.
Da.
Ne govori mi to.
To je moja noćna mora.
Za mene je samo 30 godina.
U ovom momentu, to je zastrašujuće.
- U ovom momentu, to je zastrašujuće. - To me plaši.
- Da, onda ćemo morati pričekati još nekoliko godina
za slijedeću rundu.
Ne, još dvije godine, Rekao sam...
Ali ipak, to me smeta.
Više ćete raditi.
Ne, nezavisno od toga,
mislim da ćeš ti uskoro saznati istinu.
Da, da, ne.
- I to je važna stvar.
Ne, ti si u pravu. Da, naravno.
- Kava je vrlo ozbiljan posao,
u životu jednog teoretičara.
To nije kao istraživanje fizike,
gdje vi čekate 30 godina,
dok ne saznate dali ste u pravu.
U roku nekoliko minuta, imate rezultat.
Ako si uspio, to je super.
Ako nisi uspio, možeš za jednu minutu
ponovo pokušati.
U čestičnoj fizici,
razvila se prije 20 godina jedna teorija,
i to može trajati tako dugo,
prije nego što saznate, dali ste na pravom tragu.
Skakanje od neuspjeha do neuspjeha,
sa nesmanjenim entuzijazmom,
je velika tajna uspjeha.
- Dakle, nagađanje da su Higgsove čestice bile 140 GeV,
je propalo.
Svi novi podaci koji su upravo stigli,
nisu to potvrdili.
Oni su samo na izvjestan način popunili rupe.
A sada taj vrhunac ne izgleda jako dobro.
U stvari, vjerujemo da su nestali
i da Higgsova čestica ne može biti 140 GeV.
Da možemo vjerovati da smo to otkrili,
ta špica mora biti velika
i u principu sve više rasti kako dolazi više podataka.
To je stvar statistike.
Mi to označavamo grčkim slovom "sigma".
Kad se ostvari visina od 5 sigma,
tada mi znamo, tu ima nešto.
Vjerovatnost da se to događa slučajno
je 1 prema 3,5 miliona.
Ali Higgs, ne leži kod 140,
to je za nas malo olakšanje,
jer se još uvijek možemo nadati da može biti ispod 115.
Mi volimo 115,
jer ako je Higgs tako lagan,
trebalo bi po teoriji biti još više novih čestica,
kao kod supersimetrije,
inače bi univerzum bio nestabilan.
I ne bi nikad tako dugo preživio.
- Ovo je jedna od rijetkih stvarno perfektnih
akademskih institucija u cijelom svijetu.
Mislim, ne postoji izvinjenje...
uopće ne postoji ni najmanje izvinjenje...
ništa ne misliti
i nešto dovesti u red.
To je ovdje jedini problem.
Ne postoji uopće izgovor o ničemu ne razmišljati
i dovesti stvari u red.
Ne možete nikoga kriviti ako to ne uspije.
- Okay, supersimetrija protiv multiverzuma.
Oh, čovječe.
U redu.
Ovo je, uh...
Ako s ovim započnemo,
to će biti interesantno.
Mi smo očekivali da, šta god da se dogodi,
da će istraživanje čestica ići u jednom ili drugom smjeru.
Oh, sranje!
Sada kad smo zaista na pragu,
stvarno saznati pravi broj,
meni je postalo ekstremno važno kako on glasi.
Pa, brže nego što smo očekivali,
stiže vijest da ćemo mi uskoro saznati nešto novo
o Higgsovoj čestici.
Čuo sam već tonu glasina,
i čuo sam da su te stvari na blogovima,
i da je ta stvar već u novinama.
- Još 18 sati ili tako nešto do objavljivanja,
pa se unapred veselim šta će oni reći,
i želim prisustvovati.
Zapravo, razmišljam dali da ujutro idem sam,
ili da pošaljem svog mlađeg kolegu,
koji ima više strpljenja za sjedenje i da mi čuva jednu stolicu.
Sada je 3. juli...
noć 3. jula 2012.,
i ja vozim u Princeton, u Princeton Institut,
da bi se sreo sa Nimom i svim tim velikim ljudima,
koji su svi ostali do 3:00 sata u jutro,
jer oni će prezentirati podatke o Higgsu u CERN-u,
u 9:00 u jutro po ženevskom vremenu.
To je sigurno najveća stvar koja se dogodila...
otkriće novih fundamentalnih čestica...
u mom životu.
A Higgsova čestica nije kao druge,
ne nalikuje ničemu što smo do sada vidjeli,
i to je čudno, i mi to ne razumijemo,
ali...
ali, uh... propustio sam svoj izlaz.
- Trebate dosta vještine da bi sjeli na ovo.
- Moguće je. - Okay.
- Znate, nedostaje jedan kotačić.
Oh, to je, uh... tačno.
Ne, ovdje nedostaje jedan kotačić,
tako to je... uvijek misliš da ćeš pasti.
Okay.
- Pogledaj neke od tih ljudi, kao da su zaspali.
- Da, ne, to su ovi sa vrećama za spavanje.
Moj regler zvučnika je okrenut.
Ne znam zašto ne dobivam ton.
To mi se ne sviđa, ova stvar sa tonom, je tu?
Tko može čitati sa usana?
- Može li netko pokušati dobiti ton?
Probajte streaming u svojim uredima ili tako nešto?
Veliko izvinjenje, ljudi. Ne znam šta se događa.
- Ah, Peter Higgs. - Ah, tamo je.
- On je ovdje. - Vrlo dobro.
Netko je sa iPadom.
- Nitko ne sjedi tako dobro kao moj ljetni student.
- Ne! - Tačno.
Ni Peter Higgs nema dobro mjesto.
- Dobro jutro, svima u Ženevi.
Danas je poseban dan:
čut ćemo odmah dve prezentacije, o dva eksperimenta,
o ATLAS-u i CMS-u.
Ne počinjemo abecednim redom,
i ja molim Joe Incandelu od CMS-a, da dođe na podijum.
Okay.
Ja ću vam sada ispričati koliko smo daleko kod CMS-a u istraživanju Higgsa.
I osvrnut ću se na zajednički rad u CMS-u.
Ovo je slika koju smo snimili prošli tjedan.
Imali smo jedan parti.
Bilo je samo 400 ili 500 ljudi.
Podsjetimo se, na ovom eksperimentu radi 4.000 ljudi.
Ovo nije pravi CMS detektor.
On je dolje ispod zemlje.
Ovo je rezervni dio.
Ovo je jedna stranica za teoretičare.
Više nisu zaslužili. Ne, to je bila samo šala.
A ovo je Standardni Model... ovdje prikazan.
Njega poznamo.
I sada imamo...
Ali jedna od velikih tema u ovoj godini je bila,
kao što svi znaju... koji su u ovom istraživačkom području...
je sudaranje.
Mi smo se zabavili sa vrlo velikim intenzitetom zračenja,
kakvo nikada prije nismo vidjeli,
sa mnogo, mnogo interakcija,
i ovaj slajd pokazuje...
boje koje odgovaraju tragovima različitih čestica.
I u ovim događajima
smo tragali za jednom od najrjeđih čestica uopće,
a to smo mi nazvati Higgsova čestica.
I to je bilo stanje iz prošlog tjedna.
Kao što znate, ako pogledate korekciju zračenja...
Dakle ako znate W i top masu vrlo dobro,
možete stvarno predvidjeti dugi trak.
- Da, da, tako je tamo u četiri.
Jedan od Tevatrona.
Oni su stvarno imali forsirano mjerenje.
Ah, izvini, da, ovdje je.
- I tako završavamo sa četiri klase događaja...
Ah, tu je ton!
- Okay, pa, da završimo, sažeto:
možemo zaključiti tvrdnju da smo promatranjem otkrili,
novi bozon sa masom od 125.3 plus ili minus 0.6 GeV,
kod 4.9 standardnih deviacija.
Hvala vam.
125.3.
Okay, a sada...
Wow, 125?
Dali znamo već rezultate ATLAS-a?
To nije...
Dali ste čuli o tome?
Okay.
Ja vjerujem da mogu samo svima čestitati.
Kasnije ću reći još nekoliko riječi.
Sada idemo direktno na ATLAS.
Fabiola Gianotti, molim.
Hvala.
Dobro jutro.
ATLAS se veoma raduje da vam danas može prezentirati
aktualizirane podatke istraživanja Standardnog Modela Higgsa,
bazirane na 10.7 inverznih femtobarn podataka
iz 2011. i 2012. godine,
i za mene je velika čast, povezana sa velikim emocijama,
da ovom prilikom predstavim naš fantastični zajednički rad.
Tako, pređimo na rezultate ovog kanala.
Ovdje možete vidjeti rezultate iz 2011. i 2012.
i kombinaciju obadva.
Gamma jet i jet-jet pozadina
sa jednim ili obadva jeta...
da je energija niža
u stošcu oko fotona...
struktura, koja se vrlo dobro reproducira
koju VHS obnavlja sa tri snopa,
male praznine...
tako onda, naravno, mi prikupljamo...
Da.
- Nekoliko GeV-a i nekoliko stotina GeV-a na razini...
je smješteno u devet različitih kategorija,
sa eksponencijalnom funkcijom modeliranja pozadine,
tako da nema teoretskog predviđanja,
nema Monte Karla.
Pozadina je određena bočnim pojasevima
mogućeg signala.
Od ovog spektra,
odgovarajuće pozadine, dolazimo do ovog plota ovdje.
A sada velika kombinacija.
Ovdje dolazi.
- Ova distribucija je ekstremno jasna,
osim jednog velikog vrha ovdje... u ovom regionu.
Višak sa lokalnom vrijednošću od 5.0 sigma
i masom od 126.5 GeV.
Dobro.
Kao laik, ja bih sada rekao,
"Mislim da smo uspjeli."
- Dođi, Lyn, dođi ovamo. - Dođi ovamo!
Okay.
- Peter je ovdje. - Peter je ovdje.
- Da. Dobit ćemo Petera. - Peter je ovdje.
Peter!
- Pa, želio bih dodati svoje čestitke
svima koji su uključeni u ovaj ogromni uspjeh.
Za mene, to je stvarno nevjerovatna stvar,
da se to dogodilo u toku mog životnog vijeka.
- Ne samo u tvom životu, Peter.
To je veliki dan, huh?
To je veliki dan.
Mislim da svi mi ovdje,
i svi ljudi, koji ovo gledaju,
u različitim prostorijama za dnevni boravak,
svi koji su bili uključeni i svi koji su sada uključeni u projekt,
mogu biti ponosni na ovaj dan.
Okay, uživajmo u tom danu.
Otkrili smo Higgsovu česticu!
- Naučnici su jutros saopćili,
da su gotovo sigurni da su otkrili
ono što se naziva "Božja čestica".
Ne događa se svaki dan
da vidimo hrpu naučnika,
kako stoje sa bocama šampanjca i navijaju.
- Sada, Božja čestica, mi fizičari drhtimo zajedno,
kad čujemo tu riječ...
- To je posljednji puzzle komadić,
koji su fizičari decenijama tražili.
- Hvala svima. - Hvala na vašoj pažnji.
Hvala svima na podiju.
Ako vas smijem zamoliti da ostanete sjediti
samo još nekoliko minuta.
Molim vas oslobodite prolaz.
Oslobodite prolaz, molim.
Možete li osloboditi prolaz?
- Hvala. - Hvala.
Čestitke.
Hvala. Hvala.
- Ja sam se osjećao ponosan kad je objavljeno otkriće Higgsa,
ali bio sam ponosan na čovječanstvo,
da, znate, mi mali ljudi, na ovoj maloj planeti,
sa našim malim mozgovima,
možemo prodrijeti tako duboko i možemo razumijeti šta se događa.
Mi sada govorimo o subnuklearnim razlikama,
koje su hiljadu puta manje od atomske jezgre.
Ipak, možemo dovesti u red stvari,
samo snagom ljudskog uma.
Zapanjujuće je da postoje neki zakoni prirode,
koji se mogu objasniti matematikom,
i da je matematika alat, koji ljudi mogu razumijeti,
da se prirodni zakoni mogu napisati na papiru.
To je najveća od svih misterija.
Stvarno se dobiva osjećaj da priroda s nama razgovara.
Ispada, da Higgsova masa
ne može biti interesantnija.
Ona se nalazi, kako se kaže, na ničijoj zemlji.
Ona ne preferira simetriju,
ali također ni multiverzum,
nego leži tačno u sredini.
Podaci su tako zagonetni,
da ne mogu isključiti ni jednu od teorija,
na kojima sam radio,
ali nisu ni jednu od njih potvrdili.
Ali prije nego što tačno pregledamo osobine Higgsa,
i prije nego što imamo verziju visoke energije
VHS-a za nekoliko godina,
nećemo biti u stanju dati konkretnija objašnjenja.
- Najvažnije, prva lekcija
otkrića Higgsove čestice,
je da fizika funkcionira.
Higgs, s jedne strane,
kompletira najuspješniju naučnu teoriju,
koju smo ikad imali,
a sa druge strane, otvara vrata
nekim vrlo važnim paradoksima, na koje sada moramo obratiti pažnju.
Mi smo sada na raskršću, a VHS
nas uporno odbija gurnuti
na jedan ili drugi smjer:
s jedne strane na multiverzum,
a sa druge strane na nekakvu lijepu simetriju.
To pojačava napetost što je moguće više.
- Prije nego što je VHS krenuo, mi bi uvijek rekli,
"Nova fizika stoji pred vratima."
A sada je to prije kao,
"Nova fizika je još uvijek negdje tamo vani."
I, kao prvo, ja time nisam obeshrabrena,
na bilo koji način, jer mi znamo,
da nova fizika postoji tamo negdje.
Slijedeći korak je, VHS će najprije biti isključen,
pauza od dve godine, za poboljšanje i aktualiziranje,
a kada se ponovo uključi, radit će sa dvostrukom energijom.
I ja sasvim jasno, dajem svoj glas za supersimetriju.
Čovječe.
To je bilo uzbudljivo.
Ako je to istina,
Higgs ima otprilike 125 GeV,
a to znači...
um, da, zapravo su svi moji modeli
rješeni,
koji... svi modeli supersimetrije,
što bi bilo prilično dobro.
Mislim, supersimetrija može i dalje biti istina,
ali to bi već bila vrlo čudna verzija te teorije.
A ako je to multiverzum...
pa, naravno, drugi univerzumi bi bili fascinirajući,
ali to bi moglo značiti da nikakve nove čestice neće biti otkrivene,
i kod Higgsove mase od 125,
bili bi tačno na jednoj kritičnoj tački za sudbinu našeg univerzuma.
Bez drugih novih čestica,
Higgs bi bio nestabilan.
Vremenski ograničen.
I s obzirom da Higgs drži sve zajedno,
ako Higgs nestane, nestaje sve.
Čudesno je da bi Higgsova čestica,
kao centar Standardnog Modela,
stvar koju smo svi tražili,
stvarno mogla biti ta stvar, koja sve uništava.
Kreator i uništavač.
Ali mi bi mogli otkriti nove čestice,
i ništa od toga ne bi bilo istina.
I kao uvijek, mi imamo još malo posla.
- Tu je vrlo lijepa rečenica iz Danteove Božanstvene komedije,
koja kaže, "Nati non fummo a viver come bruti,
ma per seguir virtute e canoscenza,"
što znači, "Mi nismo rođeni
"da živimo kao životinje,
nego da slijedimo znanje i vrline."
Dakle nauka i znanje su jako važni,
kao što je i umjetnost jako važna.
To su osnovne potrebe čovječanstva.
Ja sam upravo, prije dva tjedna,
razgovarao sa Wernerom Herzogom,
o njegovom novom filmu.
Radi se o tim nevjerovatnim spiljama,
koje su prije nekoliko godina otkrivene u Francuskoj.
Nevjerovatno lijepo.
Sjajno oslikani konji, bizoni,
nosorozi, lavovi,
jer to je ono što se tamo događalo,
prije 40.000 godina.
- U istraživačkim putovanjima..., a nauka je u tom smislu istraživanje...,
mora postojati skup ljudi,
koji ne znaju pravila,
jer oni prelaze granice
i vraćaju se sa čudnovatim životinjama,
sa interesantnim kamenjem, sa fascinirajućim slikama,
koje nam pokazuju šta još postoji.
Oni otkrivaju nešto.
Zašto se ljudi bave naukom?
Zašto se bave umjetnošću?
Stvari koje su najmanje važne za preživljavanje,
su upravo to što nas čini ljudskim.
10. decembra 2013. dobili su Francois Englert i Peter Higgs, Nobelovu nagradu za fiziku.
Preuzeto sa www.titlovi.com