www.титлови.ком
ОСНОВУ ОВОГ ФИЛМА ЧИНИ СПАСАВАЊЕ КОСМИЧКЕ СТАНИЦЕ САЉУТ 7, 1985. ГОДИНЕ
Необично је видети заваривање, а не чути звук. Ја волим звук.
Иде ти од руке.
Добро се вари.
Једино што отопљени комадићи остају ма металу. Прелазе на супротну страну.
Видим. Остало је мало филма. Света, осмехни се за пар историјских кадрова.
Изгледаш одлично!
Момци, завршавајте! Већ сте 4 сата и 10 минута у отвореном свемиру.
Шта кажу са Земље? -Улазимо у зону за неколико минута. -Полако завршавамо.
Занима ме, ако човек икада напусти Земљу, може ли живети у космосу?
Може ли да продужи своју врсту, гаји децу, нађе себи храну, заљуби се?
Води љубав у отвореном свемиру. -Вероватно ће бити и такав експеримент.
Измислиће некакав тренажер ради обуке космонаута за... Љубав.
Космонаут Иванов је провео рекордно време у тренажеру! -То је нови космички рекорд!
Другови космонаути, оставите се тренажера!
Мислите на то заваривање које обављате!
Скоро смо завршили. Спремни за повратак.
У реду. Какво је стање с кисеоником?
Имамо још за 15 минута. -Мислила сам да смо ван зоне везе. Испало је вулгарно.
И ја сам мислио, али ћу дати могућност космонауту Лазаревој,
да тај пројекат лично предложи руководству.
Идеја прихваћена. Почињемо с обуком.
Жена је први пут у отвореном свемиру, а смеје се, шали и говори о љубави!
Ја бих се захвалио космонауту Лазаревој.
У управи јој можда већ аплаудирају.
Шта је било?
Света, стани! Не мрдај! -Шта се десило? -Рукавицу сам пробола.
Држи руку! Не померај! -Трудим се.
Зубац од вара је скроз пробио рукавицу.
Штрчи с обе стране. -Притисак? -Пада.
Битно је да се не помераш! -Волођа,
можеш ли пажљиво исећи метал? -Већ радим!
Притисак? -0,7 атмосфера.
Нормалан притисак. Дај руку!
Идемо полако... Као да шетамо по Арбату.
Пролазимо поред Дома књиге. Преко пута је ресторан Праг. Скрећемо на булевар...
Света, разговарај са мном! -Разговарам. -Имате највише два минута! -Стићи ћемо!
Име сребра у таблици Мендељејева? -Шта? -Сребро у таблици... -Аргентум.
А живе? -Хидраргирум. -Тачно! А ја их стално мешам.
Децо не видим вас. Где сте? -Близу смо! -Идемо ли у биоскоп?
Да, наравно.
Остало је још сасвим мало. Можемо гледати Јесењи маратон...
Улазите ли? -Улазимо.
Волиш ли Јесењи маратон? -Ја волим... Јесењи...
Држи се, Света! Држи се, мила!
Ето, готово је!
Притисак?
Улазите ли?
Лазарева! Фјодоров! Јесте ли на вези? Пријем!
Децо, јесте ли унутра или још нисте? Шта се дешава?
САЉУТ 7
Тешко ми је да то објасним на основу закона физике.
Владимире Петровичу, размислите како то изгледа са стране.
Космонаут Лазарева је скоро умрла јер сте видели светло које Вам је помутила свест.
Ако тако напишем у извештају, то ће веома утицати на Вашу будућност као космонаута.
Можда су то били анђели?
Може ли такав одговор?
Шалите се?
Да се шалим, Ви бисте се смејали.
ЗБОГ ПСИХОЛОШКОГ СТАЊА, ДАЉИ ЛЕТОВИ СЕ ЗАБРАЊУЈУ.
Када би прелетео Совјетски Савез, јеси ли помишљао на Ољу и мене?
Сваки пут? -Сваки пут.
Шеснаест пута сваког дана?
Чак и чешће.
На вас нисам мислио само када бих летео изнад Мадагаскара.
А на шта си мислио над Мадагаскаром?
Мислио сам, шта би било када бих се из космоса приземљио на Мадагаскару?
Вероватно би ме урођеници видели како падам и пронашли би ме.
И направили вођом свог племена!
А ја бих им причао о космосу, звездама, васиони...
Мало и о томе какав ми је био живот у СССР-у.
А какав ти је био живот у СССР-у?
Реци ми!
Ја те волим.
Желим да се вратиш животу на Земљи.
Покушавам.
Како то? -Волођа, ово је Земља! Овде предмети падају на доле!
Хајдемо! -Ту нешто није у реду...
Сигнал се изгубио.
Квар!
Систем телеметрије не ради!
Температура се смањује! -Електроника и акумулатори не раде!
Видим! Сви системи отказују. -Без панике! Напуните поново систем!
Шта се могло десити? -Сигнал је нестао. -Колико нема везе? - 3 сата и 6 минута.
Пођи са мном. Сви овамо! -Валера, фотографије с телескопа у Гагаринску!
Ништа се не види. Да ли је она или није?
Можда су је оборили Американци? -Нема шансе... -Можда су покренули Рат звезда?
Зовете министарство? -Не, отказујем шашлик!
Дајте ми министарство одбране!
Руси су изгубили контролу над космичком станицом. Саљут 7 је сада неуправљиви
космички објекат тежине 20 тона.
Нико тачно не зна колико дуго ће станица остати у орбити у овим условима.
Специјалисти сматрају да ће врло брзо почети нагло да пада.
Када ће и где совјетска космичка станица пасти на Земљу?
Постоји реална вероватноћа да падне на Сједињене Државе и то веома брзо.
Пад станице у насељено подручје би довео до бројних жртава.
Станица може уништити читав регион.
Надамо се да ће Руси успети да реше овај проблем,
али треба разрадити план дејства... -Друже Шубин, како се то могло десити?
Зар да у јеку хладног рата изгубимо главни стратешки објекат у космосу?
Нажалост, још не знамо шта се догодило.
То значи да не знате ни шта треба радити?
Знамо шта треба урадити. Треба одлетети на станицу и видети. -Када ћете полетети?
Станица ће у орбити провести још три месеца. -Немамо толико времена. -Зашто?
Имамо информацију да је НАСА одредила да полетање Челенџера буде тридесетог.
Значи, за 22 дана.
Погледајте...
Ово је наша станица Саљут 7. Тежина 20 т. Величина 15 пута 6 м.
А ово је амерички шатл Челенџер. Величина товарног простора 15 пута 6 м.
Носивост 20 тона. Занимљива подударност?
Постоји још једна подударност.
Члан посаде Челенџера је и наш Француз, Патрик де Бонел.
Летео је с Фјодоровом на Саљут 7.
Још увек му шаље кестење и смрдљиве сиреве.
Патрик познаје Саљут 7 као и наши момци.
Ако американци заузму станицу, то ће бити упад на нашу територију?
Да. Мораћемо да одговоримо. -Валериј Петрович!
Вама је јасно да не смемо дозволити Американцима слетање на нашу станицу.
Ако нисте спремни за лет, морамо је уништити ракетом.
Онда ће делићи створени експлозијом уништити све сателите на орбити.
Изгубићемо космос најмање на десет година. Не смемо уништити космос!
Валериј Петрович, припремите посаду!
Данас се навршава 15 година од уласка у орбиту прве космичке станице Саљут.
Нова модификација те станице, Саљут 7, успешно ради на орбити око Земље.
Њен лет се обавља по планираном програму у аутоматском режиму без посаде.
Контролу свих система обавља са Земље Централна управа летова.
Станица се врти око попречне осе,
један степен у секунди. -Како се спојити с њом?
Фјодоров би успео.
Ручно спајање могу извести само Лазовој,
Фјодоров и Плахов. И Астахов је тренирао.
Зашто нагађати? Ставите момке на тренажер
и урадите спајање с ротирајућом станицом.
Да, треба пробати. -Да позовемо и Фјодорова?
Њему су лекари затворили космос. Пробаћемо с осталима.
Не трза. -Можда је рибама почео зимски сан?
Треба почети с грејањем. И код мене креће зимски сан. -Са задовољством.
Викторе Петровичу! Друже Аљехин! Свуда Вас тражимо! Хитно Вас зову у одред.
Одмах!
Морам да идем. -Шта им треба тако хитно?
Ишао сам на медицинску комисију. Волођа, извади удицу, молим те.
Зашто ниси рекао за медицинску комисију? -Шта да се прича? Колико сам пута био...
А онда у дублере!
Мислио си да ћу се нервирати што мене нису звали? -Искрено, и због тога.
Шта је теби, Витја? Мислио си да ће ми бити криво што тебе зову, а мене не?
Решио си да ме жалиш?
А знаш ли да ти уопште ниси космонаут? Ниси био у отвореном свемиру!
Ти си инжењер у скафандру!
На здравље!
Здраво, Витја. -Добар дан.
Слушај, твоја жена је чини ми се трудна? -Тридесет једна недеља и три дана.
Четири дана. -Четири... -Да, четири дана.
Значи, још мало... -Да.
Витја, пребачен си из дублера у основну посаду.
Хвала.
Желимо да одлетиш на Саљут.
Спреман сам. -Није плански лет. -Десило се нешто? -Да.
Изгубили смо везу са станицом. Не знамо зашто.
Ти си је правио. Добро је познајеш.
Ко је командир? -С ким би желео да летиш?
С Фјодоровом.
Не чини нагле покрете! Понављај путању кретања спојног чвора. Даље по осећају.
Валера, ако се спојим, дајеш флашу коњака? -Дајем сандук. -Договорено!
Спајање...
До ђав... -Гена, покушај спорије. -Идемо!
Ово је модел неправилне ротације станице.
Брод мора да је прати како би се спојио.
Теоретски, то је могуће, али се плашим да је могуће само теоретски.
Хајде, хајде...
Једно седиште склањамо и уместо њега, хране и воде, стављамо додатно гориво.
У космосу је сваки грам златан. Мање хране, воде, кисеоника...
И мање жртава ако се нешто деси?
Момци, ово је немогуће!
Валериј Петрович, ово неће успети!
Замислите да улазите у гаражу. Ово је ауто.
А врата су прво овде, па овде, па овде...
Нежније с њом! Као са женом!
Ја са женом која се врти око свих својих оса нисам био!
Тешко да ће неко ово успети.
Ко је следећи командир?
Остао сам без командира.
Сви из одреда су покушавали.
Здраво, Волођа. -Здраво, Валера. -Како си? -Добро. А ти? -Ја баш и нисам.
Чуо си да имамо проблем са слањем посаде на Саљут?
Не могу да се споје? Чуо сам.
Мислиш ли да је то уопште могуће? -Окретање је брзо? -Брзо.
Више степени по свим осама.
Валера, ти си пилот. Знаш све и сам.
У реду, волео бих да видим. Поћи ћу да учим омладину.
Волођа... да ли би ти летео?
Тамо је све компликовано...
Пристао бих.
Сутра ујутру на медицинску комисију.
Само сијалицу да заменим и одмах назад! -Нико други не може да замени сијалицу?
Ја сам најбољи инжењер. Знаш ваљда! -Лажеш ме! Инжењери не мењају сијалице!
Мала моја... -Нешто кријеш!
Шта могу да кријем, шта? -Тамо се нешто десило. Нешто озбиљно.
И сви одбијају да лете, само си ти будала пристао!
Чуј… Шта труднице не смеју да раде? -Не смеју да се нервирају.
А шта ти радиш? -Нервирам се. -Престани, молим те! Не нервирај се!
Ово понеси са собом!
У космос? -Да. -Мила, ми не идемо тамо да се скијамо. -Без разговора!
Разумем.
Две капе! Дођи овамо.
И јеловник, молим Вас!
Кажу да Горбачов уводи суви закон. -Знам... Мени сасвим мало.
За шта пијемо? -Летим сутра за Бајконур, с Витјом.
Шалиш се? -За недељу дана у космос! -Ти си отписан!
Тако је испало.
Без мене не могу. Потребно је ручно спајање.
Све ће бити у реду, не брини!
Да се носиш ти... знаш где!
Нина...
Шта се то налази у том проклетом космосу па ти је дражи од Оље и мене?
Потврђујем спремност апарата за лансирање.
Апарат преведен у радни режим. Седми.
Извештај седмог примљен. Први. -Конструкција одвојена. Седамдесети.
Извештај седамдесетог примљен. Први. -Старт је укључен. Компресор број један.
Продувавање. Компресор два.
Кључ постављен. Притисак!
Земља броду. Стуб је уклоњен. -Лансирајте! -Паљење. Пробно!
Припремно.
Главно!
Дижемо се!
Добро иде, лепо.
Има ли вибрација? -Има их. Машина иде грубо, али поуздано.
Угао, маневрисање, ротација су у оквиру норми.
Параметри ракете носача су нормални.
Одбацивање првог степена. Први степен одвојен.
Мотори бочних блокова искључени. Бочни блокови одбачени.
Памир... Шта се то тамо њише?
То је олимпијски Мишка. Ћерка ми је поклонила.
Талисман? -Индикатор бестежинског стања.
Срећно!
Одбачени штитници! -Одвојен први степен. -Искључен главни мотор.
Одбачен репни део.
Па, момци, у орбити сте! Честитам!
И ми, Зоро, вама честитамо!
Јутрос, у седам сати, ушао је у орбиту васионски брод Сојуз Т13.
Тата је одлетео у небо! -Посада треба да се споји са станицом Саљут 7.
У плану су истраживања и експерименти за добробит целог света и совјетских људи.
У хабаровској комсомолској организацији...
Још је не видим. -Још увек је у сенци.
Појавиће се на 90 степени десно, са висинском разликом од 10 степени.
Чекамо.
Још је не...
Ено је! Видим је!
Окрените брод да је и ми видимо!
Узимам је на нишан.
Ту је, рођена...
И ми је видимо. Крените полако...
1600 метара. За пет минута бићемо у станици.
Приђите на 200 метара и ту останите.
Разумем.
Да смањмо брзину? -Још је рано.
Смањујем брзину. Кочим два метра у секунди.
Зоро, видите ли је?
Видимо. -Ротира један и по степен у секунди. -Брже него што смо мислили.
Зоро, обратите пажњу! Сунчане батерије су у различитим положајима!
Да. Видимо.
Степанич? -Још није јасно. -Саша?
Треба направити слике. Онда анализирати. -Направићемо. Памир, штедите гориво!
Покушати највише три пута. -Разумем. Треба се нечим и вратити. -Па... с богом!
Памир, отпочни спајање!
Идемо!
Идемо на повезивање. -Извлачим полугу механизма за повезивање.
Растојање 32 метра.
Идемо на спајање.
Кочи, ударићемо!
Није успело... Скрећи, скрећи! -Видим. Скрећем. Само мирно...
Јако сте ударили? -Не. Скоро смо укочили.
Памир, улазите у радио-сенку. Одморите се. Ми ћемо се посаветовати и размислити.
До везе! -Разумео сам.
Погледаћемо је споља.
Тако... Ако кренемо с даљине од 11 м, брзином 35 центиметра у секунди...
То ће бити тачно четвртина окрета. У принципу, можемо ухватити чвор.
Шта радиш? -Заузимам позицију. Хватам убрзање. Сам си предложио.
Не смеш без дозволе. -Мало ћемо вежбати.
Јеси ли чуо шта је рекла Земља? Обавимо спољашње осматрање станице. -Чуо сам.
Станица ротира у једној равни.
Брзина спајања је 15 центиметара у секунди.
То је недовољно да се брод примакне у правом тренутку ротације.
Покушаћемо да ухватимо тај тренутак. Размотримо ситуацију, што би се рекло.
Провери систем за спајање.
Витја, ово је само вежба. Успут ћемо ближе погледати станицу.
Не треба смањивати брзину, треба је повећати. Најмање три пута.
На 35 центиметра у секунди.
Систем спреман? -Систем за спајање спреман. -Идемо полако...
110 метара. Брзина 34 центиметра.
Брзина 35.
При таквој брзини, ако не успеју, неће моћи да закоче.
35... Разбићемо брод.
Треба их нечим и вратити!
Опасно је, Волођа! -Витја, сваки центиметар је важан. Буквално сваки!
Мало лево-десно, горе-доле, тамо-овамо... Ништа нема од тога! Разумеш ли ме?
Ризикујемо, Волођа! -Само мирно,
мирно... Па, мила, хоћемо ли се пољубити?
Кочи! Кочи, ударићемо!
Спојили смо се! Спојили!
Причвршћујемо се. Викторе!
А сада да се смиримо. Зашто журити без разлога? -Ти си луд!
Спојили смо се. -Нећу да наставим лет с тобом, разумеш?
Витја, а где ћеш отићи?
Валериј Петрович! Валериј Петрович, веза.
Памир, пријем. -Зоро, овде Памир 1, чујем вас.
Какво је расположење? -Одлично.
Памир, ми смо се овде посаветовали...
Земљо, имате ли слику?
Не још. -Ми смо се спојили.
Нисам разумео? -Спајање брода Сојуз Т13 и станице Саљут 7 изведено је успешно.
Причвршћивање завршено. Извештава командир брода, Памир 1.
Мајку вам вашу... -Провера херметичности пре преласка на станицу.
Како ме чујеш, Зоро? Пријем.
Сјајно...
А ми смо се плашили. Промени кошуљу!
Памир, честитам. Ви сте хероји!
Како сте то извели, известићете касније! Сада се спремите за прелазак на станицу.
Ушли смо у спојни чвор.
Спремни смо за улазак у станицу. Овде је све у реду.
Отварамо врата. -Валериј... -Сачекај тренутак!
Витја, знаш како се на грузинском каже сачекај? Чекајса!
Памир, пријем… -Зоро, пријем. Памир на вези.
Памир 1 не улази, улази Памир 2.
Зоро, у чему је ствар? Зашто ја не могу? -Не може! Улази Памир 2. -Заједно ћемо!
Волођа, ако се теби нешто деси, Витја не може сам да гурне станицу у океан.
Можда ће бити неопходно да се то обави.
Разумем.
Затвори, Вова!
Хајде!
Момци, ако ми се нешто деси, утопите ме у Индијски океан.
Од детињства маштам да одем тамо. Кокоси, банане... -Пусти сад кокосе!
Отвори полако. -Отварам.
Памир 2, притисак?
670.
Шишти мало...
Притисак пада. Настављам отварање.
550. Наставља да пада.
Валера...
Критично је. Треба затворити! -Отворити? Отварам! -Шта отвараш? Затварај!
Витја...
Витја! -Памир 2!
Земља! Земља! Не чујем вас! Уши су ми заглунуле због пада притиска.
Памир 2?
Витја, где си? -Земљо, овде Памир 2. На станици сам.
Расхерметизације нема. Али свуда је лед.
У ком смислу? На шта мислиш? Какав лед, Витја?
Овде је веома хладно. -А инструменти? Шта показују?
На манометру 530. -Покушај да упалиш светло.
Зашто ћутиш? Шта је са светлом?
Памир 1, Волођа? Пријем. -Људи, овде је хаос!
Волођа, ти си на станици? -Да, на станици.
И како изгледа? -Сва је у снегу. -Не разумем. У каквом снегу?
Шалите ли се ви то? -Најобичнији снег. Негде и центиметар дебљине.
Момци, можете ли погледати контролну таблу?
Окована је ледом. Ово није станица већ хладњача!
Откуд се тамо могао створити лед?
Као да се водоскок заледио.
Колика је температура? -Ђаво би га знао. Термометар је електронски.
Пљуни!
Заледила се? -Заледила.
Где си пљунуо? На прозор? -Мене је пљунуо, али није стигло.
Памир, слушајте пажљиво! Вратите се на брод. Данас нисте ни спавали.
Добро.
Доме, слатки доме!
Добро дошли! Ти си написао?
Не, Света је написала.
Па, другови, шта мислите? -Шта има да се мисли. -То није станица већ олупина.
Момци би можда и успели, али је проблем у времену. -Прво треба загрејати станицу.
С једном батеријом су потребна два дана. -Кад се лед отопи, прибор ће бити у води.
Колико времена је потребно за сушење?
И шта после? Сву електронику проверавати?
Тамо је Аљехин. Он је ту станицу лично склапао! -Храну имају само за 10 дана.
10 дана им је довољно. -Каквих 10 дана?
Тамо је мраз! Не могу издржати толико дуго.
Грејаће се на броду. Тамо је +20! -Кисеоник долази са брода.
Врата ће, значи, бити отворена.
Брод ће се брзо охладити. Неће издржати ни недељу.
Који се Рус плаши мраза? -Валериј Петрович, Ви сте Рус? -Да.
Ако Вас, Руса, затворе зими у Вашу гаражу без топлог чаја, а с леденом храном...
Колико ћете издржати?
Дан? Пет?
Памир, пријем! -Зоро, како ме чујете? Пријем. Добро јутро!
Ми овде мислимо да је најбоље усмерити станицу у океан и вас вратити на Земљу.
Зоро, али ми смо већ овде. Дајте нам пар дана. -Пар дана је мало. Ризик је велики.
Валера, слушај...
Да си ти на нашем месту, тек тако би се вратио кући?
Два дана! -Валера...
Памир, овако ћемо...
Имате пет дана. Шестог, ако не нађемо решење, бацате станицу у океан!
И враћате се кући. -Разумемо. Крај везе.
Ове недеље су Руси послали спасилачку експедицију на своју мртву станицу.
Иде ли ваздух? -Иде! Осећам се као на Кавказу!
Амерички стручњаци су уверени да не постоје шансе за спас станице.
Идиот... -За то је потребна технологија коју човечанство још нема.
Наташа! Са сваким кругом, температура брода се смањи за 0,2 степена.
Нека се у вестима јавља да је с нашим космонаутима све у реду!
Експерти сматрају да руски покушај неће успети. -Биће одрађено.
Совјетски космонаути ће страдати. -Нећемо убедити Американце.
Будите уверљиви! -Орбита станице иде преко целе територије САД.
Није искључено да се на руској станици налази оружје, вероватно атомско.
Последице тог пада могу бити сличне оним у Хирошими. То може изгледати овако...
Сергеј Михајлович, Американци ће лансирати празан шатл Челенџер.
Летеће с празним товарним делом.
Зоро, радијатор треба директно прикључити
на сунчане батерије и окренути их ка сунцу.
То ће нам дати додатну енергију за грејање станице.
Запремина јој је 80 кубних метара.
По 40 вати на кубни метар је 3,2 киловата.
Имаћемо максимално половину тога.
За дан ћемо загрејати на три степена, али више од пет нећемо добити.
Није Сочи, али није ни лоше.
Почињем заокрет!
Много! Дај лево! -Витја, у космосу смо. Где лево? По нама? Сунцу? Батеријама?
По сунцу, наравно. И спорије!
Полако, полако... Кочи! -Фиксирано!
Ради! Погледај!
Кренуло је!
Размишљаш, инжењеру!
У скафандру.
Мајку му...
Лепо!
Хладна.
Пробаћемо нешто...
Овако је ефикасније.
Пазите да вода не одлети у брод! Све добро затворите! -Пазићемо.
Ја нападам, Витја је на голу! Одуваћу воду
у агрегатни одсек, па ћемо је покупити.
Да нам је неколико чистачица с крпама! -У томе, момци, оскудевамо.
И мало веселе музике ради расположења!
Музику вам можемо обезбедити. А за крпе се снађите.
Исцепајте одећу која вам не треба.
Волођа, има ли тамо много воде?
Валера, могло би се рећи... непристојна количина!
Пуштам вам музику!
Валера, има ли нешто друго? -У реду, у реду... Шалимо се!
То је већ друга ствар. -Ово је већ боље.
Волођа... -Да? -Покушај да продуваш вентилацију. -Добро.
Потоп!
Витја, затварај врата! Затварај!
Памир, пријем! Покупили сте воду? -Скоро. Само, остали смо без крпа.
Чак смо и личне ствари употребили. -Да ли вам је на броду топло?
Топлије је него на станици. Може се истрпети.
Не заборавите да мерите температуру и пијете витамине. -Нећемо заборавити.
Пази да ти руке не изгоре!
Колико? -36,6.
А код тебе? -Исто.
Витја, погледај горе, изнад кревета.
Има ли нешто?
ВОТКА -Добра шала. -Отвори, отвори!
Како си је унео? -Када будеш летео колико ја,
и магарца ћеш моћи да пренесеш!
Омамиће нас.
Мало? Да се загрејемо.
На Земљи важи суви закон. -То је на Земљи. Не допире до нас.
Ми смо на територији СССР-а.
С друге стране прозора милиција не лети.
То је истина.
Дај онда још по једну.
Волођа, осим нас, видиш ли још некога?
Бубашваба! Прва у космосу!
А ја сам мислио да ми се због угљен-диоксида привиђа. -Шта с њом?
На Земљи бих је згазио. Овде ми је жао. То нам је земљак!
Па, земљаче, бићеш трећи!
Степанич, за шта се ми боримо?
Због чега момци толико ризикују? То је само комад гвожђа тежак 20 тона.
Због репутације совјетске космонаутике!
Вова Комаров.
Јура Добровољски, Витја Пацајев.
Владик Волков. Сетим их се сваког дана.
Сваки пут размишљам, шта је требало урадити да их вратимо назад?
Репутација! -Тада ништа нисмо могли да урадимо.
А ово не разумем. Шта ја треба да урадим?
Нисам тамо. Не видим оно што они виде.
Само их чујем.
20 минута сваких сат и по. И то са сметњама.
Ти можеш донети исправну одлуку.
Врати их!
То је исправна одлука?
Они су најбољи момци. Створени су за дело које сада обављају.
Тиче се њихове части.
И части њихове државе. Онда то није само 20 тона метала.
Памир, чујете ли ме? -Зоро, пријем. Чујемо.
Како је тамо код вас? -Чистимо електричне спојеве.
Има ли још много воде? -Да, извире из свих ћошкова.
Хватамо је кап по кап.
Памир, јесте ли се одмарали? -Да... Одморни смо.
Идите одмах на брод! Без одмора се не може радити.
Нема одмора, Валера! Да видиш овај русвај!
Док се с водом не изборимо, нема стајања!
То је наређење! -У реду. Само контакте да повежемо и повлачимо се!
Шта је урадио ЦСКА?
ЦСКА? Чим сазнамо резултат, јавићемо!
Валериј Петрович... -Касније! -Обојица имају температуру 38.
Треба укључити антибиотике. И врућ чај! И бар један дан да остану у топлом броду!
Мила моја, имају још само мало посла.
Чим повежу контакте имаће и врућ чај и топлоту.
Схватате ли о чему говорим? -Схватам.
Прихвати!
Акумулатор ћемо повезати са сунчаним батеријама и покренути станицу.
Контакт повезан. -Да ли је почела оријентација? -Сензор сада тражи сунце.
Да би батерије окренуо ка њему.
Окреће ли се зупчаник?
Не чујем.
Ни касетофон не ради. -Унутра је све исправно. Треба погледати споља.
Током следеће везе, Памир 1 излази. Припремите се.
Врата отворена. Притисак је у нормали. -Одлично.
Напољу сам. -Постоје неке неправилности
на оклопу сензора за оријентацију батерија.
Почни проверу од њега. -Примљено. Полазим.
Обиђи средњу батерију с леве стране. -Разумем. Обилазим слева.
Ништа се није променило. Све је познато. -Иста Земља, исто Сунце? -Да, све исто.
Батерије су веома оштећене. Као једра после дуге пловидбе.
Космичка прашина, нормална ствар! Треба заменити. Волођа, иди према сензору.
Разумео сам. Идем.
Тело станице је кородирало. Стари, лепотица! -Рано је за старење.
Јеси ли изнад одсека управљања?
Да. Прелазим на тело радног одсека. -Видиш ли сензор? -Не још. Идем ка њему.
Гледаш ли притисак? -Да, у реду је.
Зоро, све је јасно! -Нешто си нашао? -Да, нашао сам. Витја, био си у праву!
Сензор?
Да. Тело сензора оријентације батерија је улубљено.
Пригњечено ка површини станице.
Како се то десило? Има ли трагова?
Има их, Саша! Ти би ово волео да видиш.
Огреботина ширине три прста у правцу сензора.
Астероид? -Шта друго може бити? Изгледа као да је камион прошао преко.
Може ли се одвити? -Бојим се да не може. Матице су искривљене и сабијене.
Може ли се поломити? -Метал је дебео. Не може тако лако.
Нека техничари проуче такав положај сензора на макети. -Одмах ћу то урадити.
Па, момци...
Добро је што смо нашли разлог. Размислићемо шта даље. Врати се унутра.
Ја бих још остао. Да прегледам станицу.
Кисеоника имам довољно да прошетам тамо-овамо.
А ви до следећег јављања размислите шта даље. Потврдите везу. Пријем.
Памир, чујеш ли ме?
Зоро, Зоро, овде Памир 1. Пријем.
Витја, имаш ли везу са Земљом? Витја, одговори! Пријем.
Памир 2, овде Памир 1. Чујеш ли ме? Пријем.
Витја! Памир 2!
Витја!
Зоро, имамо дим у станици!
Витја! Витја!
Зоро, избио је пожар на броду!
Витја, Витја, обуци скафандер! Изгорећеш!
Витја! Одвој брод! Затвори врата и одвој га!
Одвој га док се станица није запалила! Држи се! Држи се!
Витја!
Дођи!
Зашто не спаваш? -А зашто ти не спаваш?
Памир, пријем! Чујете ли ме? Овде Земља. Одговорите!
Памир, пријем!
Волођа, Витја, чујете ли ме? -Валериј Петрович, станица је у сенци, нема везе.
Другови, време је да се нешто одлучи.
Сачекаћемо следеће време везе. -Чекамо већ осам сати.
Због ваше журбе полетели смо без припреме.
Сада ћемо чекати колико буде било потребно!
Мислиш да ја не знам да си их ти оставио на станици када је требало да их вратиш!
Ти си их сахранио! -Прекините!
Постараћу се да одговараш због овога!
Баш ме брига што си ти херој Совјетског Савеза!
Двоструки херој! Ако треба, одговараћу.
Одговараћеш!
ЦНН преноси лансирање америчког шатла. Да пребацим на велики екран?
Зашто? Зар нисмо видели како шатлови полећу?
На своја места! Чекамо везу.
Витја, шта гледаш?
Полетео је амерички шатл.
Витја, Витја... Добро си се опекао!
Да, да. Проверавам. Апогеј 52555. Перигеј 25554. Температура одсека 0.
Температура приборног одсека…
Зоро... -Памир, пријем! -Овде Памир 1. -Памир, пријем! Памир на вези!
Памир, пријем! Чујемо вас!
Пријем, Волођа! -Да, Валера. -Шта је с вама? Нисте на вези девет сати!
Имали смо пожар. Брод се запалио.
Витја га је угасио расхерметизацијом. Ми смо на станици. -Како је он? -Опечен је.
При свести? -Да. Али се надисао дима. -Можеш ли прећи на брод и видети стање?
Могу.
Бринем за Витју. -Владимире Петровичу, дајте Памиру 2 две капсуле МП-24 и БК-12.
После шест сати поново.
Схватио сам. Валера, стање је следеће...
Апаратура за доставу кисеоника је изгорела.
Ватра је избила у разводној кутији.
Не ради ни вентилација. Ваздуха скоро да нема.
Да ли на броду било шта ради?
Проверавам. Централни блок података ништа не показује.
Брод не реагује на команде.
Инсталација се истопила? -Све се истопило.
Не изгледа добро. Плашим се да бацање станице у океан више није могуће,
Брод је неуправљив.
Схватам.
Сада размислимо како назад на Земљу.
Не смемо пустити Американце на нашу станицу. -Слажем се.
Знамо шта им је потребно. -Не сме да им падне у руке наша напредна технологија.
Значи, оборићемо станицу пре него што Американци стигну до ње.
Другови, јесте ли заборавили да су тамо два наша космонаута?
А шта ви можете да урадите?
Дајте ми три сата.
Отворио си блок управљања? -Јесам. Све се истопило.
Лоше! Откачи све да се акумулатори не истроше! -Радим.
Чујеш ли? -Шта?
Звук спајања, не чујеш?
Витја, каквог спајања? -Треба отворити спољна врата! Шатл се припојио!
Витја, какав... -Амерички! Видео сам да је полетео. Вратиће нас назад! -Витја!
Он се не може спојити с нама! -Спаја се! -Нема тамо ничега! Не отварај врата!
Пусти ме! Чуо сам звук спајања! -Привиђа ти се! Због мањка кисеоника!
Пусти ме, гаде! Ти си овамо дошао да умреш,
а ја хоћу да живим! На Земљи! Разумеш?
Не дирај ручицу! Не дирај! -Пусти ме! -Нема тамо никога! -Пусти ме, гаде...
Привиђа ти се! То се дешава!
Ја сам мислио да видим анђеле, а није било никаквих анђела.
А сећаш ли се... када сам ти донео кестење?
Сећам се. -Шта је у њима посебно, не разумем! Кромпир као кромпир...
Ни ја не разумем.
Одвојити брод ручно је могуће. Клин је с механичком командом, без електронике.
Колико дуго ће падати? -Сада су на 180 км. С четири окрета улазе у атмосферу.
Онда ће падати брже.
Када ће се приземљити? -За 67 сати и 40 минута. С грешком од 20 минута.
Место пада? -Оријентационо, овај рејон.
То је цео Индијски океан! -Прецизније не може. -Можда и не стигну до Земље.
Зашто?
За обнову ваздуха на станици, потрошен је скоро сав кисеоник. -Остало је пет боца.
По четири сата, 20 сати! Плус боце с ваздухом, 40 сати. И резерва 8 сати.
Укупно 68 сати. 34 сати на свакога.
Колико им недостаје? -Још толико. Али нема... -Шта значи нема? Размишљајмо!
Нека све претраже! Сваку коришћену боцу!
Можда је остао неки молекул кисеоника! -Валера, све смо проверили.
Можемо вратити само једног човека. И то није гарантовано. Кисеоник је на граници.
За једног ће бити довољно. -Шта кажеш? -Имају 8 ампула омнопона.
Он успорава дисање и смањује потрошњу кисеоника. Једног сигурно можемо вратити.
Само... кога? -Капетан увек остаје на броду. Неписано правило.
Треба се одвојити у 17 сати, 34 минута и 40 секунди. Мора им се одмах рећи.
Иначе неће стићи да се припреме.
Саша, пребаци везу у мој кабинет.
Волођа, Витја, чујете ли ме?
Зоро, овде Памир 1, чујемо вас.
Како је Витја? -Свестан је.
Чује нас?
Не, не чује.
Времена немамо, кратко ћу.
Имате мало кисеоника. На Земљу можемо вратити само једног.
Чујеш ли ме?
Да, чујем. -Прикупи сав кисеоник и одвоји Аљехина тачно у 17:34:40.
Како си ме разумео? -Разумео сам. Биће извршено.
Слетеће у Индијски океан. Брод је већ кренуо тамо.
Шта је урадио ЦСКА? -Победио је Спартака. 2:1.
То је добро.
Ништа... до виђења.
Волођа...
Опрости ми.
А на шта си мислио над Мадагаскаром?
Шта би било када бих се приземљио на Мадагаскару?
Вероватно би урођеници видели како падам и пронашли би ме.
И направили вођом свог племена!
А ја бих им причао о космосу, звездама, васиони...
Мало и о томе какав ми је био живот у СССР-у.
А какав ти је био живот у СССР-у?
Реци ми!
Ћерка, жена, фудбал.
И изградња комунизма.
Звучи веома досадно.
У поређењу с погледом из космоса на афрички континент.
Али ја све то волим.
Нина!
Здраво! -Здраво.
Здраво.
Нешто се догодило?
Треба да разговараш с њим.
Одмах...
Здраво, Нина. -Здраво.
Имају проблеме и ми смо одлучили да вам
дамо могућност... -Знам све. Када је веза?
На вези су. Да пођемо?
Памир...
Момци, Памир... -Да, Зоро, пријем.
Волођа, Нина је овде. Жели да разговара с тобом.
Нина, чујеш ли ме? -Да, чујем те.
Хвала што си дошла.
Како је Оља? -Она је овде. Жели да разговара с тобом.
Тата, здраво. Где си?
Здраво кћери. -Тата, здраво. Где си?
Знаш, ја сам далеко. -На небу?
Тачно. На небу. -Хоћеш ли се брзо вратити?
Морам прво овде нешто да завршим. -Онда добро. Чекаћемо те.
Волођа...
Чујеш ли ме?
Ја те волим.
И ја тебе веома волим.
Врати се!
Овде се и без тога једва дише. Зашто?
Витја, време је за растанак.
Идеш кући.
Сваких осам сати убризгај себи омнопон.
Тако ћеш имати довољно кисеоника до Земље.
Ручно одвајање умеш да изведеш.
Приземљићеш се негде у Индијском океану. Одавно желиш тамо да одеш.
Зашто не можемо обојица?
За двојицу нема довољно кисеоника.
Нећу да идем сам!
Не причај глупости! Жена треба да ти се породи! -Не идем нигде! -Наређујем ти!
Губимо време! -Треба изаћи у космос и разбити оклоп оног сензора!
Батерије ће прорадити и имаћемо струју. Регенерацијом ћемо добити кисеоник.
Онда можемо прихватити спасилачки брод. Треба само разбуцати онај оклоп.
А чиме? Чекићем? -Нисмо ни покушали!
Слушај, Витја... Ако изађемо, а не поломимо оклоп, нико неће отићи кући!
Неће бити кисеоника ни за једног, разумеш? -Разумем. -Онда иди кући!
Ако се вратим сам...
Како ћу своје дете да погледам у очи?
И како ћу твоје дете да погледам у очи?
Не држи се чврсто. Руке ће те заболети!
Како знаш да се држим чврсто?
Када сам први пут изашао, и ја сам се чврсто држао. После су ме болеле руке.
Како се осећаш? -Одлично. Као на земљи.
Витја, ротира ме! Причврсти ме са стране.
Овако? -Да, тако.
Погледај да није кренуло?
Настави!
Улазимо у сенку Земље. Постаће веома хладно.
То је крај, Витја.
Крај.
Враћамо се у брод или ћемо остати овде?
Да ли си некада размишљао, зашто се космонаутима рађају само девојчице?
Да. Размишљао сам.
Све изузетне мушкарчине, а само женску децу праве.
Да...
Можда зато што су девојчице изузетне?
У то нема сумње.
Не знам ни како изгледа. Можда се баш сада рађа.
Желео бих да је само једном видим
Не, Витја. Једном је мало.
Да. Једном је мало.
Станицу ћемо ми оборити.
Урадили смо све што се могло.
И ти, такође!
Када сам био мали, отац је возио дрва.
Од мраза су ланци пуцали.
Еластичност се смањује на хладноћи, а кртост повећава!
Ако сачекамо да се метал охлади на минус 100, можда ће пући!
Хајде да пробамо.
До изласка сунца можемо успети.
Хајде.
Хајде! Хајде!
Волођа, готово је. -Није готово!
Још! Још! Још...
Момци, мајку вам вашу... Чујете ли ме? Ми вас видимо!
Шта радите тамо?
Зоро, овде Памир 1. Чујемо вас.
Поправљамо станицу. Заправо, поправили смо је.
Памир, пријем. Зашто ћутите?
Како је Љиља? -Породила се. Девојчица.
Честитам!
Сада си прави космонаут.
Да ли је све лепо намештено, Волођа?
Како нас видите? -Одлично. Дишите! Не види се, одлично!
Можете ли скинути капе? Бар један минут без капа?
Зато што треба да вас покажемо без капа.
Све је у реду. Ако желите нешто да кажете, ми смо спремни...
Српски титл: тплц
ПРИЛАГОДИО: мммннн
Преузето са www.титлови.ком