TURIST VED ET TILFÆLDE
En forretningsrejsende bør kun medbringe håndbagage.
Der er kun bøvl med indchecket bagage.
Medbring små pakker med vaskemiddel, -
- så du ikke er helt i lokale vaskeriers vold.
Det er meget få livsnødvendigheder, som ikke fås i små pakker.
Det er rigeligt med et jakkesæt, hvis du husker lidt pletfjerner.
Jakkesættet bør være gråt.
Den grå farver skjuler snavs og egner sig til uventede begravelser.
TURIST VED ET TILFÆLDE
Tag altid en bog med som beskyttelse mod fremmede.
Blade er for korte, og lokale aviser minder en om, at man er fremmed.
Men nøjes med én bog.
Ofte overvurderer man sin fritid, -
- og derved tager man for meget med.
Det gælder på rejser som i livet om at være nøjsom.
Og vigtigst af alt: Tag aldrig noget med på rejsen, -
- der er dig så dyrebart, -
- at du ville blive fortvivlet, hvis du mistede det.
Du må undskylde, jeg er så fed. Jeg hedder Lucas Loomis.
- Macon Leary. - Er du fra Baltimore?
- Ja. - Også jeg.
Det er verdens bedste by.
Et sæde er ikke nok til mig. Og jeg lever endda af at rejse.
Jeg demonstrerer software i computerforretninger.
- Hvad laver De, mr. Leary? - Jeg skriver rejsebøger.
- Hvilken slags? - Rejsebøger for forretningsfolk.
Folk som Dem.
"Turist ved et tilfælde."
- Ja... - Har jeg ret?
Det var da utroligt. Se her:
Gråt jakkesæt, som De anbefaler. Passende til enhver lejlighed.
Kan De se min bagage?
Håndbagage. Rent undertøj. Ren skjorte. Vaskemiddel.
- Fremragende. - De er min helt.
De har gjort mine rejser langt bedre.
Når man rejser med "Turist ved et tilfælde", er man godt sikret.
Det var da rart at høre.
Ofte er jeg rejst helt til Oregon uden at føle, jeg forlod Baltimore.
Fremragende.
Jeg kan se, at De har Deres "beskyttelsesbog" med.
Men den holdt ikke mig væk.
Davs, Edward.
- Davs, Sarah. - Davs, Macon.
- Du er sandelig hurtigt hjemme. - Vi landede tidligt trods uvejret.
- Jeg har lavet lidt te til dig. - Det var sødt af dig, Sarah.
- Hvordan var der så i Atlanta? - Som altid.
Peachtree Road, Peachtree Centre, Peachtree-brandhane.
Kom her, Edward.
Davs, Edward. God hund.
Hvordan går det med dine ører? Godt.
Selv efter et år venter den stadig, at Ethan skal komme hjem.
Macon?
Macon.
Du ved, at jeg elsker dig.
Men jeg kan ikke holde vores liv ud.
Hvabehar? Hvad sagde du?
Jeg vil skilles, Macon.
Jeg har lejet en lejlighed i byen.
Det har været et hårdt år. Vi har haft det hårdt.
Det er hårdt at miste et barn.
Det tærer på ægteskabet, men det behøver ikke at skille os.
Hør, har du tænkt over, at vi kunne få et barn mere?
- Macon. - Vi kan ikke erstatte Ethan, men...
Det ville slet ikke gå.
Glem det.
Det var bare en skør idé.
Men vi kan begynde på en frisk.
Siden Ethans død har jeg indset, at folk grundlæggende er lede.
Onde, Macon.
Så onde, at de tager en 12-årig dreng og skyder ham uden nogen grund.
Der er tidspunkter, hvor jeg ikke var sikker på...
hvor jeg ikke var sikker på, at jeg kunne leve i sådan en verden.
Du har ret i dit menneskesyn. Jeg skal ikke sige dig imod.
Men hvorfor får det dig til at forlade mig?
Fordi du ikke vil sige mig imod.
Du har altid ment, at de var onde.
Det sidste års tid har jeg trukket mig tilbage fra folk, -
- nøjagtig som du gør, Macon.
- Jeg er blevet en Leary. - Der er vel det, der er værre.
Ikke for mig.
Jeg ved, at du elskede Ethan.
Og jeg ved, at du sørger over ham, men der er noget...
Noget kvælende over den måde, hvorpå du oplever sorgen.
Som om du ikke vil ændres af noget.
Jeg holder bare ud, Sarah. Jeg holder mig oppe.
Det ved jeg, at du tror, men du narrer dig selv.
Det er ikke et tilfælde, du skriver bøger om rejser uden ubehag, -
- så folk kan besøge eksotiske egne uden at berøres af dem.
Som om de sad derhjemme.
- Du er og bliver en lænestolsturist. - Sludder.
Så længe Ethan var her, var alt i orden.
Afstanden mellem os betød intet, for vi havde Ethan til fælles.
Men da vi mistede ham, havde jeg brug for dig.
Jeg havde brug for din trøst.
Jeg havde brug for, at du var, som du aldrig har været.
Og det kan man ikke forlange.
Derfor må jeg forlade dig.
- Sarah... - Strit nu ikke imod, Macon.
Jeg ved ikke, hvor stærk jeg er.
Jeg venter ikke, at jeg nogensinde kommer mig over Ethans død.
Men jeg kan måske alligevel få en slags liv.
Men mit eneste håb er at komme væk herfra...
væk fra dig.
Giv slip på mig.
I Syden siger man: "Vil du i himlen, så skal du skifte fly i Atlanta."
Lufthavnen i Atlanta rummer mindst 15 km gangarealer.
Skal du ind eller ud, Edward? Nu må du se at bestemme dig.
Jeg henter tæppet på lørdag, hvis det passer dig.
Jeg rejser til England i morgen eftermiddag.
Jeg kan komme ind med tæppet.
Jeg kan jo lukke mig ind på lørdag.
Jeg skulle have sagt ja til at undervise sommerkurser.
Nu vågner jeg og tænker: "Jeg gider næsten ikke at stå op."
Hvorfor spise? Hvorfor overhovedet trække vejret?
Sådan har jeg det også, skat.
Jeg vil De komme med og identificere liget, mr. Leary.
Ja, det er min søn.
Jeg kigger forbi, mens du er væk, hvis det er i orden.
MIAV-VOV DYREHOSPITAL
Undskyld.
Kom nu, Edward. Der er ikke noget at være bange for.
- Davs. - Tager I hunde i pleje?
- Ja. - Kan I tage Edward?
- Har du reserveret plads? - Nej.
- Det gør de fleste. - Kan du ikke gøre en undtagelse?
Jeg har været i vores gamle pension.
De vil ikke tage ham, fordi han bed en anden hund sidst.
Bider du, Edward? Hvor kan du gøre det?
Jeg er bortrejst i en uge, -
- og jeg har ingen til at passe ham, så jeg er ret desperat.
- Kan din kone ikke passe ham? - Nej.
- Er du ikke gift? - Hun bor et andet sted.
De må ikke have husdyr.
Jeg er selv fraskilt, så jeg ved, hvordan du har det.
- Kan du så passe ham? - Ja, hvis du er så desperat.
Skriv dit navn og adresse her. Og skriv, hvornår du er tilbage.
Vi ses nok igen, når du henter ham. Hvis du skriver afhentningstidspunkt.
- Jeg hedder Muriel. - Er her åbent om aftenen?
Her er åbent til 20, undtagen søndag.
Muriel Pritchett.
I London anbefaler jeg undergrundsbanen.
Undtagen til folk, der lider af højdeskræk.
Og selv de kan benytte den, hvis de undgår følgende stationer.
Det er ubegribeligt at næsten alle hoteller i verden -
- vælger de mest ubehagelige materialer til sengetæpper.
London ligger i den gode ende, -
- når det gælder det vigtige emne: Hoteltoiletfaciliteter.
Englænderne har ikke ubetinget succes med amerikansk mad.
Men en forretningsrejsende kan med held finde et måltid, -
- som minder om maden i for eksempel Cleveland.
Værsgo, mester. De smager som på Yankee Stadium.
Hav en god dag.
- Kan jeg hjælpe Dem? - Jeg skal hente min hund.
- Og navnet? - Leary.
Øjeblik.
Davs. Hvordan gik rejsen?
Den gik...
- Hvordan har Edward det? - Fint. Vi har hygget os sammen.
Han synes vist rigtig godt om mig.
Herligt.
- Må jeg så få ham tilbage? - Caroline kommer med ham.
- Så kunne jeg måske betale. - Ja.
Det bliver $42.
Tak.
Underskrift og telefonnummer.
- Jeg træner faktisk også hunde. - Nå, gør du det?
- Er det privatnummer eller arbejde? - Kan det ikke være lige meget?
Jo, jo. Min specialitet er bidende hunde.
Mit "speciale". Sådan siger ordbogen.
- Det må være et farligt job. - Nej, jeg kan klare alt.
Vanrøgtede hunde. Hunde med personlighedsspaltning.
- Personlighedsspaltning? - Hunde, der bider alle andre.
Ikke at han bed mig.
- Han var helt vild med mig. - Godt.
Jeg kan lære ham ikke at bide. Tænk over det. Navnet er Muriel.
Muriel Pritchett. Du kan få mit visitkort.
Det skal jeg huske. Mange tak.
- Du kan også bare ringe og snakke. - Snakke?
Vi kan tale om Edward. Hvad som helst.
- Føler du aldrig trang til det? - Egentlig ikke.
- Hallo. - Far?
Far?
Ethan?
- Hvor er du? - Jeg er på sommerlejr, far.
- I kom aldrig og hentede mig. - Men vi troede jo, at du var død.
Hvorfor troede I dog det?
Så er der et nyt guldsmykke og to pragtfulde ringe.
Hvilken ring, tror du, at jeg tager? Den smukke diamantring.
Den er jo pragtfuld...
- Leary. - Macon, det er Muriel.
- Muriel? - Muriel Pritchett.
- Javel. - Det er mig fra dyreklinikken.
- Nå ja. - Hvordan har Edward det?
- Han har det vist fint. - Ingen problemer?
Han har fået et nyt symptom. Han bliver vred, når jeg går.
- Han gør og viser tænder. - Han skal trænes.
Jeg kan kigge forbi, så vi kan drøfte det.
- Jeg tror ikke... - Du kan komme til middag her.
Hvad siger du til det?
Jeg tror, at jeg klarer mig.
Det kan jeg godt forstå. Den fase har jeg været igennem.
Så jeg venter på, at du ringer.
Det lyder som en god idé.
- Farvel. - Jeg vil ikke presse mig på...
En porcelænsgyngehest med musik.
Den er håndlavet og håndmalet. Prisen er kun $59...
Kom ned eller lad være.
Men hold op med dit klynkeri. Kælderen er jo ikke hjemsøgt.
Det går an.
Stop nu.
Sådan skal det være, Edward.
Nu må du ikke give op, Edward. Vi skal nok klare det.
Den forretningsrejsende oplever en grundlæggende beroligelse, -
- når hans fly atter lander i hans egen lufthavn.
Efter en opslidende rejse kan selv en upersonlig terminal -
- fremstå lige så kærkommen som en slægtsgård.
Ingen ved, hvor jeg er.
- Hvad mener du? - At jeg bor hos jer en tid.
- Gør det noget? - Burde du sige det til Sarah?
Det er rart at være så...
uforpligtet. Gid det kunne forblive sådan.
- Hvorfor kan det ikke det? - På et tidspunkt ringen nogen jo.
- Vi kan lade være at tage telefonen. - Og lade den ringe?
- Hvorfor ikke? - Vil I aldrig tage den?
Det er mest naboerne, der ringer. Og de kigger jo forbi.
Jeg vil ikke savne det. Bare lad den ringe.
- Dit møgdyr! - Kanyle.
- Du er et møgdyr, Rose. - Desinfektionsmiddel.
Sådan!
- Læger og sygeplejersker. - Sygeplejerske.
Flot.
Ned, køter!
Macon! Hjælp!
Kald din hund til dig!
- Edward! - Kald på din hund!
- Hold op, Edward. Hvem er det? - Din chef, Macon.
Julian?
Kom her, Edward. Kom nu her.
Kom så.
Jeg hader folk med sure hunde. Jeg hader både hund og ejer.
Beklager. Jeg troede, at han gik tur med min bror Porter.
Hvad er der sket med benet? Hvordan har du brækket det?
Det er svært at forklare. Hvordan har du fundet mig?
Det var afsenderadresse på de kapitler, du sendte.
Interessant.
Er du klar over, at du er meget bagud med din bog?
Hold så op, Edward.
- Sikke et hus. - Det var mine bedsteforældres.
Hvor er Sarah? Hvor er din kone, Macon?
Hun og jeg er...
Hun har en...
lejlighed inde i byen.
- Er I gået fra hinanden? - Ja.
- For pokker da. Hvad gik galt? - Ikke noget.
Den slags kan faktisk godt ske uden nogen særlig årsag.
Stille.
Goddag.
Julian Hedge, det er min søster Rose og min anden bror, Charles.
Goddag. Lad mig tage den der.
Goddag, Charles.
Så Macon Leary har en søstre og et par brødre.
Det var bare aldrig faldet mig ind, at Macon Leary havde familie.
Jeg sidder lige her, Julian.
Jeg kan godt se familieligheden.
Du må være Macons forlægger. Det er mig, der sender kapitlerne.
Jeg skulle sende nogle flere, -
- men jeg skal købe flere kuverter. Dem, vi har, er lidt for store.
Tingene skal passe sammen, ellers går det galt.
- Vi skal ikke opholde dig, Rose. - Nej. Lad mig tage den der.
- Macon Learys store kuvertkrise. - Åh, hold op, Julian.
Undskyld.
Hvis du bare satte mig ind i, hvad der skete. Jeg anede jo ikke...
Vil du have en måneds udsættelse?
Nej, hvad betyder en separation dog? Nu skal jeg hente mit manus.
Jeg tænkte det jo nok? Her har jeg gået og ledt efter dig.
Alle tiders.
Kald den noget fængende: "Den tøvende turist".
- Du kan skrive den. - Jeg hader at rejse.
Det gør forretningsfolk også. De vil hellere sidde hjemme i stuen.
Du får dem til at forestille sig, at de rent faktisk er hjemme.
Se her.
Det er dit logo. Er du med?
Lænestolsturister drømmer om at rejse, -
- mens rejsende lænestole drømmer om at blive hjemme.
Når den er færdig, skal du skrive om New York og nordøststaterne igen.
- Allerede? - Det er tre år siden sidst, Macon.
Hold nu op, Edward.
Bed han dig, Macon?
- Sådan en hund ville jeg ikke have. - Han har aldrig bidt før.
Ring dog til hundefangeren. Sig, at den skal aflives.
Gå nu bare, Julian.
Øjeblik, øjeblik. Der er flere bønner.
Hvad nu?
Nu skal jeg bruge noget, der starter med M eller N.
Hvad med nudler? N for nudler.
- P for pasta. - Nej, M for macaroni, Porter!
Rose?
Rose, Edward har vist nappet mig lidt.
- Hvordan er det gået til? - Et uheld. Det skal bare renses.
- Du skal vaccineres. - Få hunden aflivet.
- Det var jo ikke ondt ment. - Den har næsten bidt armen af dig.
Skil dig dog af med den.
- Det kan jeg ikke? - Hvorfor ikke?
Kom så, hvaps.
Kan I ikke gøre det udenfor, Ethan?
Sådan.
Jeg kan ikke skille mig af med ham.
- Sæt dig ned, Macon. - Lad mig se, hvad jeg har.
Han kan komme på lydighedsskole.
Edward, sid.
Prøv at slå klik med tungen.
Klik er ros. Når jeg gør sådan med hånden, bliver han siddende.
Bliv!
Det var godt.
Han skal have den her på hele tiden.
Så kan du hive i ham, når han gør noget galt.
Værsgo.
Få ham til at sidde.
Sid.
Pres ham ned.
- Han tager dig ikke alvorligt. - Det ved jeg.
Jeg så en annonce i avisen i sin tid: "Tjen penge i din fritid."
En opsøgende hundeskole.
Den hed "Hundseskolen". Dumt navn, ikke?
- Hvem er damen? - Damen?
- Hende, der gik gennem køkkenet. - Det er Rose.
- Er det din ekskone? - Min søster.
- Din søster. - Det hendes hus.
Jeg bor også alene.
Slip ham bare fri nu.
- Hvabehar? - Slip din hund.
- Hvad lever du af? - Jeg skriver.
- Rejsebøger. - Du er heldig. Jeg elsker at rejse.
Rejser er rent bureaukrateri. Billetkøer og køer i tolden.
Skal Edward gø på den måde?
Jeg ville gerne til Paris. Det lyder så romantisk.
Der er forfærdeligt i Paris. Folk er ubehøvlede.
Så tag mig med næste gang. Jeg kan vise dig alt det sjove.
Jeg har et begrænset budget. Jeg tog ikke engang min kone med.
- Min kone... - Pjat. Troede du, jeg mente det?
Nej...
Det bliver $14.40, inklusive kvælerhalsbåndet.
Husk at øve det, han har lært. Ingen andre kan øve for dig.
Du kan give mig de sidste fire cent i morgen.
Sid.
Er du nu sikker på det her?
Jeg ved præcis, hvor vi er. Desuden har jeg adressen her.
- Jeg er tilbage om en halv time. - Er du sikker?
Jeg skal bare lige rundt om hjørnet. Farvel.
"Den Tilfældige Turist på Krykker."
Jeg må hellere smutte. Min søster henter mig.
Rose? Kommer hun her? Jeg vil da gerne hilse på hende.
Gør mig en tjeneste, Macon. Invitér mig til familiemiddag en dag.
Vi er ikke til selskabelighed.
Det skal ikke være noget stort. Bare det, I normalt spiser.
Hvad spiser I normalt? Jeg kan da også tage mad med.
Lås hunden inde, så kigger jeg forbi en aften.
- Måske. - Når far sagde det, betød det "nej".
Jeg fik topkarakterer i skolen. Det overrasker dig vel, ikke?
Det her betyder "hinter".
Du mener ikke, jeg er intellektuel.
- Du er overrasket. - Nej da.
Han skal indstille tempoet efter mig. Langsomt, hurtigt, hvad som helst.
Sid!
Hinter!
Godt.
Nu har den styr på det. Prøv så.
Ryk i snoren. Han ved godt, hvad han skal.
Glem ikke at klikke. Du skal hele tiden rose ham.
Stram snoren.
Klik.
- Krykkerne gør det lidt vanskeligt. - Jeg har undervist en fyr uden ben.
Han havde en Grand Danois. Du klarer det fint nok.
Jeg må smutte. Fem dollars, tak. Plus de fire cent fra i går.
Næste gang kan vi snakke lidt mere. Det lover jeg dig.
Det er en trist kendsgerning, -
- at selv den mest erfarne rejsende ikke kan være forberedt på alt.
I de tilfælde må man bevare roen -
- og stole på sin sunde fornuft.
- Davs, Rose. - Davs, Julian. Kom indenfor.
Jeg har noget til Macon.
- Er det hunden, jeg kan høre? - Ja, den er ude i haven.
- Davs, Julian. - Dav med jer.
- Forstyrrer jeg midt i maden? - Slet ikke.
- Vi er færdige. - Er I det?
- Hvad tid spiser I da? - Har du lyst til en kop kaffe?
Meget gerne.
Det er da dumt, hvis du ikke har spist.
Hjemmelavet kaffe er lækkert.
Alle i min ejendom spiser ude.
De har aldrig noget i køleskabet, udover sodavand og peanuts.
- Hvad er dog det for et sted? - Calvert Arms.
- Det er en boligblok for ugifte. - Spændende tanke.
Egentlig ikke.
Til tider savner jeg et hus med børn og gamle mennesker.
Ja, selvfølgelig. Nu skal du få en kop, varm kaffe.
Værsgo.
- Hvor er Porter? - Han for vist vild på vej til byen.
- Du godeste. Hvornår? - Kort for spisetid.
- Mener du i dag? - Han er bare nede i Howard Street.
- Han er ikke forsvundet for stedse. - For han vild i Howard Street?
Familien har ingen stedsans.
- Charles? - Hvad nu?
Glem det. Jeg hjælper lige Rose.
Julian virker meget sød.
Han er her kun i håb om, at vi siger eller gør noget usædvanligt.
Hvorfor skulle vi dog gøre det? Vi er da så almindelige.
Vi har købt alle kort over Baltimore.
Vi har sat dem i alfabetisk orden, og alligevel... Trist.
- Vil du have noget i kaffen? - Nej tak. Jeg tager den sort.
- Vil du have kaffe, Macon? - Nej tak.
Værsgo.
- Hvad laver du så, Charles? - Jeg fremstiller flaskekapsler.
- Kapsler? Javel, ja. - Det er nu slet ikke så spændende.
Arbejder du, Rose?
Ja, jeg er hjemmearbejdende. Jeg holder hus for drengene.
Og jeg tager mig af ældre naboer. Jeg ordner deres VVS.
Ordner du VVS?
- Det kunne være Porter. - Men han ved, at vi ikke tager den.
- Ja, han ville ringe til naboen. - På den anden side...
Drøfter I altid alle opringninger?
Hvor ligger Calvert Arms?
Edward...
Bliv.
God hund.
Sandt at sige, så kom barnet lidt uventet.
Vi giftede os kun på grund af barnet.
Hold øje med ham, mens jeg går.
Snart kan han ligge sådan i timevis.
Timevis? Er det ikke grusomt?
- Sådan må du ikke sige. - Undskyld.
Har jeg sagt, at min søn hedder Alexander?
Jeg blev nødt til at få kejsersnit, så han blev født tidligt.
Jeg kan ikke få flere børn.
Alexander var så lillebitte.
Han lå i kuvøse i en uendelighed. Og han var lige ved at dø.
Min eks, Norman, sagde: "Hvornår kommer den til at se normal ud?"
Norman kalder altid Alexander "den".
Du skulle møde Alexander en dag.
Han møder ikke mænd nok.
Vi kunne i gå biffen sammen. Går du tit i biffen?
Jeg bryder mig ikke meget om det.
Film forstørrer alting.
Bækken.
- Ambulantpatient. - Bedøvelse.
Kanyle.
60 grader?
- Hvad tænker hun på? - Jeg hørte hende nævne fyldet.
Det myldrer jo med bakterier.
Skal vi alle dø til Thanksgiving i år?
Der kommer kalkunen.
Her er den så.
Det er en rigtig Thanksgiving.
Gid mine naboer kunne se det.
Der er et lille problem. Men resten af måltidet er godt nok.
Vi kan også bare nøjes med grøntsager. Det gør jeg.
- Kalkunen. - Hva'?
- Det er den rene gift. - Hvabehar?
Vi mener, at den er blevet stegt ved en alt for lav temperatur.
Sludder. Den er ganske udmærket.
- Mrs. Barrett! - Tak, jeg kan godt høre dig.
- Hold Dem til tilbehøret. - Ja, det tror jeg, at jeg gør.
Jeg er slet ikke så sulten.
Hvor kunne du gøre det, Macon? Jeg har lagt et arbejde i den kalkun.
- Jeg synes, den ser lækker ud. - Ja, men du skulle bare vide.
Hvabehar?
I kan ikke narre mig.
I siger det kun for at ydmyge mig for øjnene af Julian.
- Julian? - I vil skræmme ham væk.
I tre har forspildt jeres chancer, og nu skal jeg også forspilde min.
I under mig ikke kærlighed.
Du godeste.
I vil bare have, at jeg skal holde hus for jer.
Julian må ikke falde for mig.
Hvabehar?
- Skal jeg gå op til hende? - Nej.
Stakkels pige. Jeg skammer mig.
- Men hun virker så... - Hun har det fint.
- Hvem vil have en bagt kartoffel? - Det vil jeg.
Kartoffel, Julian?
Jeg smager på kalkunen.
Har du bemærket, at Julians trøjer har rund hals?
Derfor kan han da godt gå med en vi-udskæring.
- Han er jo yngre end dig. - Kun to år.
Man han har en ungdommelig livsstil. Med singlelejlighed og sådan.
Han er træt af det. Lad være med at ødelægge det.
Jeg vil jo bare beskytte dig. Du har taget helt fejl af os.
Det handler ikke kun om kærlighed.
Der er meget andet.
Han spiste af min kalkun, og han blev ikke syg.
To store portioner.
Jeg fik bilen for $200, fordi den skulle repareres.
Jeg kørte den hen til Dominick.
Jeg sagde, at hvis han ordnede den, måtte han låne den hver uge.
- Var det ikke en god idé? - Meget opfindsomt.
Davs. Du er en god hund.
Du skal rose ham meget.
Nu går vi begge to ind i butikken. Han skal jo lære det.
Alt for pink.
Hvad skal du til middag i morgen?
Til middag?
Kom hjem og spis hos mig.
Bare dig, mig og Alexander.
Lad os sige kl. 18. Det er 21st Street nr. 510.
Jeg tror, at jeg har en aftale.
Tænk over det.
- Hvor gammel er Alexander? - Han er syv.
Har du tænkt over det?
- Om du kan komme og spise? - Ja, jeg...
Jeg kunne vel komme.
Men kun til mad.
Ja, hvad skulle det ellers være?
Der er han.
Davs, skat.
Kan du hilse på Macon, Alexander?
- Kan du virkelig gå til lægen alene? - Han er kommet der så tit.
Javel.
Han er allergisk overfor skaldyr, mælk, æg og de fleste grøntsager.
Måske har han også luftallergi.
Når han er længe ude, får han røde knopper på huden.
Hvis han blev stukket af en bi, ville han dø inden for en halv time.
Kære Muriel.
Jeg er meget ked af det, -
- men jeg kan ikke komme til middag i morgen alligevel.
Der er dukket noget op.
Jeg beklager. Macon.
Jeg har et jagtgevær, og jeg sigter på dit hoved.
- Det er Macon. - Macon?
Hvad laver du her?
Sidste år mistede jeg...
Jeg oplevede et stort tab.
Jeg mistede... Jeg mistede min søn.
Han var gået ind på en burgerbar...
så kom der en fyr ind og begik røveri.
Og han skød ham.
Jeg kan ikke gå ud at spise.
Jeg kan ikke tale med andres sønner. Du må ikke bede mig om det.
Det er ikke for at såre dig. Jeg kan bare ikke klare det.
Hørte du mig?
Hver dag siger jeg til mig selv, at jeg må se at komme over det.
Men det bliver bare værre.
Det første år stod jeg ved døren til hans værelse, -
- og så kom jeg i tanker om, at han ikke var der.
Men nu er det blevet virkelighed.
Jeg går ikke hen til hans dør mere. Og der kan gå hele dage...
uden at jeg tænker på ham.
Jeg tror, at Sarah mener, at jeg kunne have hindret det.
Hun er vant til at jeg ordner hendes liv.
Nu har jeg isoleret mig fra alle.
Jeg har ingen venner tilbage.
Og alle virker almindelige og tåbelige og...
uden forbindelse til mig.
Sov nu. Læg dig ned og sov.
Hvad er der, mor?
Sov du nu bare, lille skat.
Jeg vil bare sove.
Kan du ikke tage den af?
Jeg er genert.
- Davs, Macon. - Davs, piger.
Skal du hen til Muriel? Og du har selv taget mad med.
God idé.
Gunther!
Det er pizzabudet. Familiepizza uden ansjoser.
- Jeg er allergisk overfor pizza. - Hvilken del af den?
Hvad er du allergisk overfor?
Pepperoni? Pølse? Champignon? Vi kan tage det af.
Det hele.
- Det kan ikke passe. - Jo.
Du spurgte ikke til hans øjne. Jeg har været så bekymret.
Alexander er dog dit barnebarn.
Jeg smutter, mor. Macon er her.
Se nu. Jeg har slukket for ventilen.
- Hvorfor mon jeg har gjort det? - Han er altså lidt sart.
Hvorfor slukkede jeg for ventilen?
- Hvorfor? - Ja, hvorfor?
- Det må du fortælle dig. - Nej.
- Så vandet ikke flyder ud? - Netop.
Først løsner man skruen her.
- Det kan du gøre. - Jeg?
- Nej. - Bare lad ham kigge på.
Så kan han ikke ordne den på toilettet. Og det skal han nu.
Sådan. Hårdt!
Se nu der.
Herligt. Du er jo et rent naturtalent.
Så fjerner vi grebet, og der har vi skurken.
Den skal ordnes.
Vi tager svensknøglen og strammer den.
- Hvad så nu? - Drej på ventilen.
Sådan.
- Hvad nu? - Nu ser vi, hvad du har lavet.
Se nu bare!
Du har løst problemet.
Når du bliver stor, kan du ordne haner for din kone.
"Lad mig, skat, " kan du sige. "Lad mig se på det.
Lad et mandfolk ordne det."
Fremragende materiale.
Nu skal du bare se, Macon.
Din søsters julegave.
- Hvad er det? - En forlovelsesring.
Jeg vil giftes med hende.
- Vil du giftes med Rose? - Jeg frier til hende til jul.
På den gammeldags facon.
- Tror du, at hun siger ja? - Det ved jeg ikke.
Det må hun gøre. Jeg er 36 år, -
- men jeg er forelsket som en teenager.
Jeg elsker den måde, hun overrasker mig på.
Jeg overrasker mig selv, når vi er sammen.
Jeg er slet ikke den, jeg troede.
Jeg bliver helt rørstrømsk.
- Vi har aldrig dyrket sex. - Jeg vil ikke høre om det.
Vi skal have en rigtig bryllupsnat. Det skal bare være helt rigtigt.
Er det ikke utroligt, som to liv kan blive knyttet sammen?
To vidt forskellige mennesker.
- Jeg kan bedst lide Ti-shirt. - Ti-shirts?
Nogle med en udvidet hals. Jeg vil ikke have nogle nye.
Vi vasker alt det, vi køber, 20 gange, inden du får det på.
Ikke noget prævasket. Det er til nørder.
Jeps.
- Skal jeg gå med? - Jeg kan selv.
- Macon! - Ja.
- Laura Canfield. Scotts mor. - Åh ja.
Davs, Scott. Det er rart at se dig.
- I lige måde. - Er du ude og forårshandle?
Jeg hjælper en vens søn.
Vi har købt hele sokkeafdelingen. Scott bruger flere tons sokker.
Du ved, hvordan de er i den alder. Eller...
Ja, det er utroligt, ikke?
Jeg ser sej ud!
- Det er på tide, vi tager en snak. - Om hvad?
Hvad er du ude på med denne Muriel.
Kalder du hende "denne Muriel"?
Du er ikke dig selv.
Og Muriel er bare et symptom. Det siger alle.
Hvem er alle?
Vi er bare bekymret for dig, Macon.
Kan vi tale om noget andet?
- Jeg måtte bare sige det. - Ja. Og det har du så gjort.
Kan du nævne bare én ting, som er enestående ved hende?
En egenskab, ikke bare noget a la "hun holder af mig".
Jeg er ikke selv noget vidunder.
- Nogen burde advare hende. - Det passer jo ikke.
Hendes venner lykønsker nok hende med fangsten.
- "Fangsten". - En, der kan forsørge hende.
- Hun bor i et skur med en syg knægt. - Hold nu bare kæft, Porter.
Vent på mig.
Møgøre.
Vent nu!
- Skrid med dig, Pritchett! - Vent nu på mig.
Fis af, Pritchett.
Skrid med dig!
- Pritchett kradser og klør. - Af sted!
Pas på!
Davs med dig.
God hund!
God hund, Edward.
- Hvad var nu det for noget? - Ikke noget.
Selv de mest disciplinerede rejsende kan falde over noget, -
- som de bare må have med hjem.
Man må se bare leve med det besvær og ubehag, -
- som ekstra bagage volder.
- Alexanders skole er ikke god nok. - Han klarer sig fint.
Jeg bad ham regne byttepengene ud, da vi købte mælk, -
- men han kan ikke regne.
- Han går i anden klasse. - Send ham i privatskole.
- De er dyre. - Jeg betaler.
- Hvad sagde du? - Hvabehar?
- Tager du vores forhold alvorligt? - Det er ikke det, jeg taler om.
Alexander skal gå i skole i ti år. Er du her så længe?
Jeg kan ikke sende ham i privatskole, og så tage ham ud, hvis du smutter.
Kan du se os blive gift?
- Når du er blevet skilt? - Muriel, ægteskab er...
- Jeg ved det ikke. - Du ved ikke, hvad du vil.
Du ved ikke, om du synes om mig.
Det ene øjeblik skammer du dig over mig, og så er jeg pludselig skøn.
Du kan ikke leve helt planløst. Måske er du her, måske ikke.
Måske vender du tilbage til Sarah.
- Jeg siger jo bare... - Pas på, hvad du lover min søn.
Lov ikke noget, du ikke vil holde.
Han skal bare lære at trække fra.
Skal jeg tørre af?
Svar mig ærligt. Hvorfor kan vi ikke gifte os til efteråret?
Så har du været separeret et år.
Jeg er ikke parat til det, Muriel.
Det tror jeg aldrig, at jeg bliver.
Jeg mener, at ægteskaber er blevet alt for almindelige.
De burde være undtagelsen snarere end reglen.
De perfekte par kan gifte sig, men hvem er perfekt?
- Du og Sarah, går jeg ud fra. - Nej.
Hvor er du dog selvoptaget.
Du har alle dine smarte grund til ikke at gøre, som jeg vil.
Macons søster, Rose, skal giftes. Forstår du det, Alexander?
Du skal ikke være nervøs.
- Nu fanger jeg dig. - Nej, du gør ej.
- Er det rigtigt? - Ja.
- Hvad er nu det? - Noget til dig.
Pas på!
Davs, Macon.
- Davs, Sarah. - Så blev det alligevel en smuk dag.
Ja, jeg var lidt bekymret, da det regnede i aftes.
- Hvordan har du det, Macon? - Jeg har det fint.
- Hvordan har du det? - Fint.
Godt.
Jeg ved, at du bor sammen med en.
Ja, det gør jeg.
Ja.
Det fortalte Rose mig.
- Hvad med dig? - Mig?
- Bor du sammen med nogen? - Nej, ikke rigtig.
Så er vi klar. Har jeg sagt, at Sarah er min brudepige?
Nej, det har du ikke.
Kom.
Velkommen, kære venner. Vi er samlet her i dag -
- for at se Rose Anne Leary og Julian Hedge indgå ægteskab.
I vanskelige tider kan et godt ægteskab være den trygge havn, -
- hvor vi kan søge ly.
Når vi har oplevet det og fornemmet den fred, -
- så glemmer vi det aldrig.
- Jeg må kunne tale frit til dig. - Det kan du da også.
Men uden at frygte, at du forsvinder.
- Jeg kan ikke leve i frygt. - Jeg går ingen steder.
Du har jo allerede pakket.
Jeg skal til Canada i morgen. Det er jo bare mit arbejde.
Du må ikke gå fra mig, Macon.
Sov nu, Muriel.
Sov.
- Ja. - Macon?
- Sarah? - Forstyrrer jeg?
Nej. Er der noget galt?
Nej.
Faktisk udløber min lejekontrakt sidst på måneden, -
- og jeg har ikke fundet noget nyt.
Javel.
Ville det være i orden, -
- hvis jeg flyttede tilbage, bare midlertidigt?
Men hele huset roder. Der skete et uheld i vinter.
- Der er sprunget et rør. - Det ved jeg.
Jeg har talt med dine brødre.
- Rose sagde, at hun havde set det. - Rose?
Hun er tilbage hos dine brødre. Hun bor der en tid.
- Gør hun det? - Hun mente, at brødrene sultede.
Bor Julian så alene?
Ja, men hun laver mad til ham.
Hvad siger du så?
- Om hvad? - Om at jeg bor i huset.
Det er helt i orden.
Godt. For resten...
Jeg har fået skilsmissepapirerne.
Det var et chok at se det på tryk.
Det vakte mange følelser.
- Det var lidt uventet. - Ja.
Det er en naturlig reaktion.
Nå, men held og lykke med huset. Farvel, Sarah.
- Hvordan er vejret i Edmonton? - Overskyet.
Her er det varmt og fugtigt.
Her er luften så tør, at regnen fordamper, før den rammer jorden.
- Er det rigtigt? - Jeg kan se det.
Det ligner streger, der kun når halvvejs ned til jorden.
Gid jeg var deroppe hos dig.
Jeg er flyttet ind i huset. Jeg holder mig ovenpå.
Du aner ikke, hvor ensom her er.
Macon, er du ...?
Hvad hedder den, du bor sammen med?
Muriel.
Vil du blive hos hende altid?
Det ved jeg ikke.
Kom hjem til mig, Macon. Lad os begynde på en frisk.
- Jeg nyder det, Macon. - Også jeg.
Jeg savnede alle de små ting, mens vi var separeret.
Indkøb om lørdagen. Selv alt det, der irriterede mig, -
- som når du gik i isenkrambutikken.
Når folk har været gift så længe, som vi har været, -
- så er det nok det rigtige.
Alt andet føles forkert.
Skal du ikke hjem til Julian, Rose?
Drengene gik i hundene, mens jeg var væk.
De gik omkring i pyjamas.
- De levede af miskmask. - Hvilket?
En blanding af hvede og tørret frugt.
Hvad med lejligheden og Julian?
Jeg kunne aldrig finde den lejlighed.
Jeg gik mod øst til købmanden, og så gik jeg tilbage mod vest.
Men jeg for altid vild.
Det havde fungeret, hvis boligblokken lå mod nord.
LAD DIG IKKE LULLE
IND I FALSK
TRYGHEDSFLELSE AF
Er det dit alvor, Macon?
Udnytter du bare folk på den måde?
Er jeg bare en tom flaske, du ikke har brug for mere?
Er det sådan, du ser mig?
Jeg har materialet til Paris med.
Vi fik den her til morgen.
Tror du, at Rose ikke kommer tilbage?
Hun er bekymret for drengene, fordi de lever af miskmask.
De er ikke drenge, men mænd i fyrrerne.
- Jeg tror, at hun har forladt mig. - Det kan du ikke være sikker på.
Og der er ingen grund til det. Vores ægteskab fungerede fint, -
- men hun hænger simpelthen fast i det gamle hus.
- Jeg kan ikke se anden forklaring. - Det lyder rimeligt nok.
Hvorfor ikke give hende et job?
- Et job? - Ja, vis hende dit kontor.
Dit rodede arkiv, din sekretær, der altid glemmer alle aftaler.
Mon ikke Rose kunne klare det?
- Jo, men... - Ring til hende.
Sig, at firmaet sejler, og spørg, om hun ikke kan ordne det.
Få styr på det hele.
Sig det på den måde. Brug den vending.
Sig: "Få styr på det hele."
Og så vent og se.
- Nå, hvad ved jeg? - Du har ret.
Du har fuldstændig ret.
- Hvad synes du om sovesofaen? - Den er fin.
- Hvad med stoffet? - Det ser pænt ud.
Hvad går der af dig, Macon? Du plejede at være så kræsen.
Den er...
fin, Sarah. Den ser fin ud.
Lad os rede den.
Skal vi tage en prøvetur?
- En prøvetur? - Ja.
Macon?
Du har aldrig spurgt, om jeg var i seng med nogen under separationen.
Vil du ikke vide det?
Nej.
- Spekulerer du aldrig på det? - Nej.
- Problemet med dig er... - Du kan godt stoppe nu, Sarah!
Det er jo indbegrebet af alt det, der er galt med ægteskaber.
"Problemet med dig er...
Jeg kender dig bedre, end du kender dig selv, Macon."
Problemet med dig er, at du ikke lader folk åbne sig.
Du synes, at alle skal blive i deres skal.
Lad os antage, at det var sandt.
Lad os antage, at du ved, hvad problemet med mig er, -
- at intet af det, jeg mener, kan overraske dig.
Og at grunden til, jeg ikke vil høre det, er, at jeg ikke kan åbne mig.
Kan vi så droppe det emne?
Flight 615 fra Baltimore til Paris.
Hvis De får brug for hjælp, kan De henvende Dem til kabinepersonalet.
- Muriel. - Jeg tager til Frankrig.
Det kan du da ikke.
Undskyld, må jeg komme forbi?
- Muriel... - Du ejer ikke flyet.
- Og du ejer ikke Paris. - Hvordan har du råd til at rejse?
- Jeg har lånt pengene. - Men hvorfor gør du det, Muriel?
- Du har jo brug for mig. - Hva'?
Uden mig ville du gå i hundene.
Dit værelse er større end mit.
Men jeg har en bedre udsigt. Tænk, at vi er i Paris!
Buschaufføren sagde, det ville regne, men jeg er ligeglad.
- Jeg er jo i Paris. - Hvordan fandt du den rigtige bus?
Jeg har din rejsefører med.
- Skal vi spise morgenmad? - Det kan jeg ikke.
- Gå nu, Muriel. - Ja, ja.
Hallo? Hallo?
For pokker da også.
- Hallo? - Sarah?
Hvad er der i vejen, Macon?
Jeg ville bare tale med dig.
- Hvad er klokken? - Undskyld, at jeg vækkede dig.
- Jeg ville bare høre din stemme. - Der er støj på linjen.
- Skal du i haven i dag? - Hvabehar?
- Skal du i haven? - Hvis det bliver solskin.
Gid jeg kunne være der.
Du hader da havearbejde. Har du det godt?
Ja, fint.
- Hvordan gik flyveturen? - Nå, flyveturen...
Altså...
Jeg læste, så tiden fløj af sted.
Måske har du jetlag.
Ja, måske.
Lad være at falde for prix fixe. Det er som mor, der siger: "Spis!"
Man påtvinges utallige retter.
- Se, hvad jeg har købt. - Du har jo brugt en formue, Muriel!
Det kostede ikke ret meget. Jeg fandt et mega-loppemarked.
Hvis man siger, at det er for dyrt, så sænker de bare prisen.
Jeg så alle tiders lækre læderfrakke, men fyren forlangte 90 franc.
Det er jo omkring $15.
- Er franc og dollar ikke lige? - Nej.
Så har det været hylebilligt.
- Lad os nu komme ud og spise. - Det kan jeg ikke.
Det kan vel ikke gøre nogen skade. Vi har bare mødt hinanden i Paris.
Kan vi ikke snuppe lidt mad sammen?
Det er ikke som vores Whoppers. Skrab hellere de ekstra løg af.
- Hvem passer Alexander? - Alle mulige.
- Alle mulige? Hvor er han? - Han har det fint.
Claire passer ham i dagtimerne. Bernice laver mad til ham.
Og når Claire er ude med generalen, ser tvillingerne efter ham.
Hvis tvillingerne ikke kan, så siger generalen, -
- at han kan tage med ham og Claire i biffen.
Bare det ikke er en alt for avanceret film.
Hvad skal du i morgen, Macon?
I morgen forlader jeg Paris og tager ud til de andre byer.
- Rejser du uden mig? - Det er ikke en fornøjelsestur.
- Jeg skal op ved daggry. - Tag mig med.
Du behøver ikke at svare nu. Du kan overveje det i nat.
Godnat. Muriel.
Muriel Pritchett.
Nej.
Macon?
Pokkers også. Hvorfor rejste du uden mig?
Hvornår mon du ændrer dig?
"Businessman's Press."
- De taler med Macon Leary. - Davs, Macon.
- Rose? Hvad laver du der? - Jeg arbejder her nu.
Jeg prøver at få styr på det hele.
- Jeg har bøvl med ryggen, Rose. - Er du stadig i Paris?
- Ja, så jeg tænkte... - Jeg skal nok ordne det hele.
- Har du talt med en læge? - Nej, jeg skal bare hvile.
Så hvil dig, Macon.
- Sarah? - Davs, Macon.
Det hele er bragt i orden. Jeg klarer dine dagture.
Vi har rykket de andre byer. Jeg begynder på dem i overmorgen.
- Du kom søreme hurtigt. - Ja, Rose forstår at trylle.
Hun har strømlinet hele kontoret. Du skulle bare se det.
Merci.
Jeg har en pille fra dr. Levitt. Og du skal tage den.
Nu skal du bare få sovet ud, så din ryg kan komme sig.
Slug den.
Davs.
- Hvordan har du det? - Nogenlunde.
- Her er din næste pille. - De piller slår mig fuldstændig ud.
Gab op.
Macon?
Jeg så din veninde.
Hun så også mig. Hun virkede overrasket.
- Nu må du ikke tage fejl af det. - Lad mig endelig høre din version.
Hun er rejst herover på egen hånd. Jeg så hende først i flyet.
Hun fulgte efter mig. Det sværger jeg på.
Jeg sagde, at hun ikke kunne tage med.
- Og du så hende først i flyet? - Det sværger jeg på.
Tror du mig?
Ja. Jeg tror dig.
Nå, du er oppe. Jeg har lidt frisk frugt til dig.
Det er sødt af dig, Sarah.
Når jeg vender tilbage fra turene, kan vi tage på sightseeing.
- Ja, ja. - Vores anden bryllupsrejse.
Vi kan få rykket din billet. Du er jo booket til i morgen.
- Har jeg fortalt om Julian? - Nej.
Han og Rose er flyttet ind hos dine brødre.
- De spiller Vaccination hver aften. - Det var pokkers.
Blecider.
Skål for vores anden bryllupsrejse.
- Skål på det. - 18 år mere.
- Eller vil du mene, at det er 17? - Nej, 18 er fint nok.
- Vi sprang jo sidste år over. - Det kan stadig være 18.
Det var bare en fase i ægteskabet, så det er stadig 18 år.
Sig mig en ting, Macon.
Var det drengen, der drog dig?
Faldt du for hende pga. barnet?
Sarah, jeg anede ikke, at hun fulgte efter mig herover.
- Jeg taler om børnespørgsmålet. - Hvilket børnespørgsmål?
Kan du ikke huske, at du sagde, at vi kunne få et barn mere?
Jeg ved ikke, hvad jeg tænkte på.
Måske havde du ret.
Nej, Sarah. Det var en fejltagelse.
Så drengen var ikke bevæggrunden?
- Hvad er det, vi taler om nu? - Kan du ikke bare svare mig.
Lad os nu lægge låg på det. Jeg udspørger da ikke dig.
- Ingen fulgte efter mig til Paris? - Men ville jeg bebrejde dig det?
- Hvis det skete, før flyet lettede? - Hold nu op, Sarah.
Du så hende, før I lettede. Du kunne bede hende skrubbe af.
- "Jeg vil ikke se dig mere." - Jeg ejer jo ikke flyselskabet.
Du kunne have gjort noget for at stoppe hende.
For en gangs skyld.
Sarah?
Jeg går tilbage til Muriel.
Jeg vidste, at du ville sige det.
Jeg er ked af det, Sarah, men det her fungerer jo ikke.
Du har jo ret. Jeg tager sjældent et initiativ.
Men måske er det ikke for sent endnu.
Jeg tænkte nok, det ville gå sådan.
Hvorfor mon det ikke duer med os mere?
Måske betyder det ikke noget, hvor meget man elsker nogen.
Det, der betyder noget, er, hvem, man er, når man er sammen.
Var det dumt at finde sammen igen?
Nej, men det er forkert at tro, at man kan planlægge alting.
Som om det var en forretningsrejse.
Jeg tror ikke på det mere. Man forander sig.
Jeg fortryder ikke et øjeblik, jeg har tilbragt med dig.
Da jeg så dig...
til Roses bryllup...
vidste jeg bare, at du var kommet ovenpå igen efter Ethan.
Jeg kunne ikke klare det alene.
Den kvinde...
den sære kvinde...
hjalp mig.
Hun giver mig en ny chance for at finde ud af, hvem jeg er.
At træde ud af Leary-trummerummen...
og blive ude.
Du har ikke brug for mig mere.
Det ved vi jo begge to.
Men jeg har brug for hende.
Charles de Gaulle-lufthavn, s'il vous plaît.
Stands og tag kvinden der med.
Tekstning: SDI Media Group
DANISH