En affärsresande ska bara ta med vad som ryms i handbagaget.
Att lämna in bagaget skapar bara problem.
Ta med små påsar med tvättmedel, för att slippa tvättinrättningar.
Det är få livsförnödenheter som inte finns i reseförpackningar.
En kostym är tillräckligt om man tar med fläckborttagningsmedel.
Kostymen bör vara grå. Det döljer smuts och passar för begravningar.
Ta alltid med en bok som skydd mot främlingar.
Tidskrifter varar inte och tidningar erinrar om att man är en främling.
Ta bara med en bok. Det är lätt att överskatta tillgången på ledig tid-
-och därför packa för mycket.
När man reser, som för det mesta i livet, räcker det med lite.
Det viktigaste är att inte ta med nåt på resan som är en så kärt-
- att förlusten av det skulle vara förödande.
Jag ber om ursäkt för att jag är så tjock. Lucas Loomis.
- Macon Leary. - Är ni från Baltimore?
Jag också. Världens bästa stad. En stol räcker inte för mig.
Det idiotiska är att jag reser i jobbet. Jag demonstrerar mjukvaror.
- Vad arbetar ni med? - Jag skriver reseguider.
Guider för affärsmän. För såna som er, antar jag.
- "Den tillfällige turisten". - Ja.
Verkligen? Där ser man. Titta.
Grå kostym, som ni rekommenderar. "Lämplig för alla tillfällen."
Bara handbagage. Underkläder, en ren skjorta, tvättmedel.
Ni är min hjälte. Ni har förbättrat mina resor till 100 procent.
Med "Den tillfällige turisten" reser man som i en kokong.
Jag har flugit till Oregon och knappt märkt att jag lämnat Baltimore.
Jag ser att ni har en bok som skydd.
Det hjälpte inte mot mig.
- Hej, Sarah. - Hej, Macon.
- Så snabbt det gick. - Vi landade tidigare trots ovädret.
- Jag har gjort te åt dig. - Så snällt av dig.
- Hur var det i Atlanta? - Det var sig likt.
Peachtree Road, Peachtree Center, Peachtree-brandposten.
Kom, Edward. Hej på dig.
Duktig hund. Hur är det med öronen?
Han tror att Ethan ska komma hem, trots att ett år har gått.
Macon?
Du vet att jag älskar dig, men jag kan inte leva med dig längre.
Va? Vad sa du?
Jag vill skiljas. Jag har hyrt en lägenhet i stan.
Det har varit ett jobbigt år för oss.
Par som förlorat ett barn känner ofta så-
-men det måste inte skilja oss åt.
Har du funderat på om vi ska skaffa ett barn till?
- Vi kan inte ersätta Ethan, men... - Det skulle aldrig gå.
Glöm det. Det var en vansinnig tanke. Men...
Jag menar bara att vi kan börja om.
Sen Ethan dog, har jag tvingats erkänna att människor är onda.
De är så onda att de skjuter en tolvårig pojke utan anledning.
Ibland har jag inte vetat...
om jag kan leva i en sån värld.
Det du säger om människor är sant. Jag säger inte emot.
- Varför får det dig att lämna mig? - Därför att du inte säger emot.
Du har alltid trott att de är onda.
Jag har börjat dra mig undan människor, precis som du.
- Jag börjar bli en Leary. - Det finns värre saker än det.
Jag vet att du älskade Ethan och att du sörjer.
Du är så... avtrubbad i ditt sätt att reagera.
- Du försöker undvika att förändras. - Jag är inte avtrubbad. Jag står ut.
Jag vet att du tror det, men du lurar dig själv.
Det är därför du skriver de där löjliga reseguiderna-
- så att folk kan resa till underbara platser utan att beröras av dem.
- Den resande fåtöljen, den är du. - Nej, inte alls.
När Ethan var här hade vi det bra.
Trots avståndet mellan oss, hade vi Ethan gemensamt.
När vi förlorade honom behövde jag dig. Jag behövde tröst.
Jag behövde nån som du aldrig varit. Det kan man inte begära.
Det är därför jag måste ge mig av.
- Sarah... - Kämpa inte emot.
Jag vet inte hur mycket jag klarar. Jag kommer aldrig över Ethans död.
Det finns en chans att jag kan leva ändå.
Men jag måste komma härifrån...
bort från dig.
Låt mig ge mig av.
Det sägs att om man ska till himlen så måste man byta plan i Atlanta.
Flygplatsen i Atlanta måste ha milslånga gångar.
Kom eller låt bli, Edward. Bestäm dig.
Jag kan hämta mattan på lördag om det passar.
Jag reser till England i morgon.
- Jag kan komma förbi med mattan. - Jag kan klara det själv på lördag.
Jag borde ha tackat ja till sommarundervisning.
Jag vaknar på morgonen och tänker: "Varför ska jag gå upp?"
"Varför ska jag äta? Varför ska jag andas?"
Jag också, älskling.
Följ med mig och identifiera kroppen, mr Leary.
Ja, det är min son.
Jag kommer när du har åkt, om det går bra.
DJURSJUKHUS
Förlåt!
Kom, Edward. Det är inte farligt.
- Hej! - Jag vill inackordera Edward här.
- Har ni reserverat plats? - Nej.
Stället vi anlitat förut-
- vill inte ta hand om honom. Han bet nån förra gången.
Bits du, Edward? Det var illa.
Jag ska resa bort och har ingen som tar hand om honom. Jag är desperat.
Er fru, då? Är ni inte gift?
Jo, men hon bor på annat håll. Man får inte ha djur där.
Jag är själv skild. Jag vet hur ni har det.
- Tar ni hand om honom? - Jag antar det. Om ni är desperat.
Fyll i namn och adress och när ni kommer tillbaka.
Vi ses troligen när ni hämtar honom. Om ni anger när. Jag heter Muriel.
- Har ni öppet kvällstid? - Varje dag utom söndag till åtta.
Muriel Pritchett.
I London rekommenderar jag tunnelbanan, utom för höjdrädda.
Tar de den, ska de undvika följande stationer...
Det är förbryllande att alla hotell över hela världen-
- använder riviga tyger till överkasten.
London tillhör de bästa utländska städerna i fråga om hotelltoaletter.
Britterna lyckas inte alltid med amerikansk mat.
AMERIKANSKA STEKHUSET
Men den tålmodige resenären kan finna en måltid i London-
- som inte nämnvärt skiljer sig från en måltid i Cleveland.
Varsågod, chefen. Precis som vid Yankee Stadium.
Ha en trevlig dag.
- Kan jag stå till tjänst? - Jag ska hämta min hund. Leary.
Ett ögonblick.
Hej! Hur var resan?
Den var... Var är Edward? Mår han bra?
Vi kom jättebra överens. Han tycks gilla mig. Vem vet varför.
Utmärkt. Så...
- Kan jag få tillbaka honom? - Caroline hämtar honom.
- Jag kanske kan betala. - Ja.
Det blir... 42 dollar.
Underskrift och telefonnummer.
Jag vet inte om jag berättade att jag dresserar hundar.
- Är det numret hem eller till jobbet? - Både och. Hur så?
- Min specialare är hundar som bits. - Det heter "specialitet".
- Det låter farligt. - Nej. Jag botar vad som helst.
Hundar som behandlats fel och personlighetsklyvning.
Om hunden gillar husse, men hatar andra. Fast Edward tycks älska mig.
Jag kan dressera honom att inte bita andra. Tänk på saken och ring mig.
Jag ska ge er mitt visitkort.
- Jag ska ha det i åtanke. - Eller ring och prata, bara.
- Prata? - Prata om Edward eller vad ni vill.
- Får ni aldrig lust att bara prata? - Nej, inte direkt.
- Ja? - Pappa?
Pappa?
Ethan?
- Var är du? - På lägret. Ni hämtade mig inte.
- Vi trodde att du var död. - Varför det?
Nu ska vi visa de här underbara ringarna.
Mammas och min favorit är den här vackra diamantringen.
Titta på den. Den är underbar.
- Leary. - Det är Muriel.
- Muriel? - Muriel Pritchett.
Hos veterinären, som kom så bra överens med din hund.
Jag undrade bara hur Edward mår.
Han verkar må bra.
Han har utvecklat ett nytt symptom. Han blir arg när jag går hemifrån.
Han borde dresseras. Jag kan komma över och tala om saken.
- Jag tror inte... - Kom hit, du. Jag lagar middag.
Vad säger du, Macon?
Jag ska försöka klara det på egen hand.
Jag förstår. Jag har gått igenom den fasen.
- Jag avvaktar tills du hör av dig. - Det låter bra. Hej då.
Jag vill inte tränga mig på...
En gunghäst i porslin med speldosa.
Den är handmålad och underbar. 59 dollar, ett mycket lågt...
Kom ner eller gå din väg, men gnäll inte. Källaren är inte farlig.
Det blir bra.
Ryck upp dig.
Såja, Edward!
Ge inte upp! Vi klarar det. Kom!
Det är trösterikt för affärsresanden-
- när planet landar på flygplatsen hemma.
Efter en krävande resa-
- känns en opersonlig terminal lika trygg som ens barndomshem.
Ingen vet var jag är.
- Att jag bor hos er ett tag. - Borde du berätta för Sarah?
Det är skönt att vara... i avskildhet. Jag önskar att det kunde förbli så.
- Varför inte? - Nån kommer att ringa.
- Vi kan låta bli att svara i telefon. - Bara låta det ringa?
- Vill grannarna nåt kommer de förbi. - Låt det ringa, bara.
- Ditt kräk. - Kanyl.
- Du är ett riktigt kräk, Rose. - Desinfektionsmedel.
- Jag vann. - Läkare och sjuksköterskor.
Se där!
Ner med dig! - Macon!
Hjälp! Ropa på honom, för i helvete!
- Edward? - Ropa på din hund!
- Sluta, Edward! - Vem är det? - Din arbetsgivare, Macon.
Kom, Edward. Kom hit.
Kom hit. Kom.
Jag avskyr människor med otäcka hundar.
Jag trodde att han var på promenad med min bror Porter.
- Vad har du gjort med benet? - Det är brutet.
Det är svårt att förklara. Hur hittade du mig?
Genom avsändaren på kapitlen du skickade.
Inser du hur försenad du är med den här boken?
Lägg av, Edward.
- Vilket ställe. - Det är mina morföräldrars hus.
- Var är Sarah? - Vem?
Din fru, Macon.
Hon och jag har...
Hon har skaffat... en lägenhet inne i stan.
- Har ni separerat? - Ja.
- Herregud, Macon. Vad hände? - Ingenting.
Sånt här kan inträffa utan nån särskild anledning.
Tyst!
- Hej. - Hej.
Julian Hedge. - Det här är min syster Rose och min bror Charles.
Jag ska hjälpa dig.
Hej, Charles.
Macon Leary med en syster och bröder.
- Tänk att Macon har släktingar. - Jag är här, Julian.
Jag ser att ni är lika.
Du är Macons förläggare. Jag skickade Macons kapitel.
Jag ska skicka fler när jag har skaffat mindre kuvert.
Vi har bara stora kuvert. Det är hemskt när saker inte passar.
- Vi ska inte uppehålla dig, Rose. - Nej. - Jag tar den.
Macon Leary och kuvertkrisen.
- Sluta, Julian. - Förlåt.
Du borde ha berättat hur det var med dig. Jag visste ingenting.
Vill du ha ännu en månad på dig?
Vad spelar en försvunnen fru för roll? Du kan läsa det jag skrivit.
Precis som jag trodde. Ditt odjur. Vet du hur länge jag har letat?
Toppen.
Vi kallar den "Motvillige turisten". Du är rätt person att skriva den.
- Men jag avskyr att resa. - Det gör affärsmän också.
De stannar hellre hemma.
Du ska hjälpa dem att låtsas att det är där de är.
Vad tycker du?
Din logotyp.
Fåtöljresenärer reser i tanken.
Resande fåtöljer stannar hemma i tanken.
Efter det här ska du börja om med New York och nordöstra USA.
- Redan? - Det har gått tre år, Macon.
Sluta, Edward!
Bet han dig?
Skjut honom. Ring djurskydds- föreningen eller hundfångaren.
- Säg att du vill avliva honom. - Gå nu, Julian.
Vänta. Vi har två limabönor till.
Vad kommer sen?
Nu behöver jag saker som börjar på "M" eller "N".
Vad sägs om nudlar?
- "P" som i "pasta"? - "B" som i "böjda makaroner".
Rose?
Edward har visst bitit mig.
- Hur gick det till? - Det var en olyckshändelse.
Gör dig av med hunden.
Han bet dig ju. Gör dig av med honom.
- Jag kan inte. - Varför inte?
Kom, gubben!
Kan du göra det där utomhus, Ethan?
Jag kan bara inte göra mig av med honom.
- Sätt dig här. - Jag ska se vad jag har.
Han kanske ska gå en lydnadskurs.
Sitt, Edward.
Smäll med tungan.
Det betyder beröm. Håller jag ut handen ska han sitta still. - Stanna.
Jättebra!
Han ska bära det här tills han lyder. Ryck till om han gör nåt dumt.
Varsågod.
Få honom att sitta.
Sitt.
Tryck ner honom.
- Han tar dig inte på allvar. - Jag vet.
Jag såg en annons om extraarbete.
Det var ett hunddressyrföretag som gjorde hembesök.
Vem är damen?
- Damen som gick igenom köket. - Det är Rose.
- Är hon din före detta fru? - Hon är min syster.
- Det är hennes hus. - Aha. Jag bor också ensam.
Du kan släppa honom nu.
Släpp din hund.
- Vad jobbar du med, då? - Jag skriver reseguider.
Lyckost. Jag älskar att resa.
Det är mest byråkrati. Biljettköer, tullköer.
Får Edward skälla så där?
Jag vill åka till Paris. Det låter så romantiskt.
Paris är hemskt. Alla är oförskämda.
Ta med mig nästa gång. Jag kan visa dig allt fint.
Jag har begränsat omkostnadskonto.
Jag har aldrig tagit med min fru eller... min fru.
- Trodde du att jag var allvarlig? - Nej då.
Det blir 14,40 dollar inklusive strypkopplet.
Du måste öva det han lärt sig. Ingen annan kan öva åt dig.
Du kan betala de 4 centen i morgon.
Sitt.
Är du säker på att du hittar nu?
Ja, jag vet precis var vi är. Jag kommer om en halvtimme.
- Är du säker? - Jag ska bara åka runt hörnet.
"Den tillfällige turisten på kryckor."
Jag ska gå. Min syster kommer och hämtar mig.
Rose? Jag vill gärna träffa henne.
Macon? Kan du inte bjuda mig på en familjemiddag?
Vi är inte mycket för sällskapsliv.
Det behöver inte vara nåt märkvärdigt. Vad brukar ni äta?
Jag kan ta med mat. Lås in hunden, så kommer jag över en kväll.
Vi får se.
När min far sa så betydde det nej.
I high school fick jag högsta betyg i allt. Förvånar det dig?
Det här betyder "gå fot".
Du trodde inte att jag var så begåvad. Du är förvånad.
Han ska anpassa sin takt efter mig. Långsamt, fort - vad som helst.
Sitt.
Fot.
Bra!
Han verkar ha förstått. Nu är det din tur.
Dra i kopplet! Han vet vad han ska göra.
Glöm inte att smälla med tungan. Beröm honom då och då.
Dra åt kopplet! Smäll med tungan!
- Det är svårare med kryckor. - En klient saknade ben och en arm.
Han hade en grand danois. Du är inte så illa däran.
Jag måste ge mig av. Det blir fem dollar. Plus 4 cent från i går.
Nästa gång stannar jag längre och pratar. Jag lovar.
Tyvärr kan inte resenären förbereda sig på alla möten.
Vid såna tillfällen måste man vara lugn-
-och lita på sitt sunda förnuft.
- Hej, Rose. - Hej, Julian. Kom in.
Jag har med mig material till Macon.
- Är det hunden? - Han är på baksidan.
- Hej, Julian. - Hej, grabbar.
- Jag stör väl inte i middagen? - Nej då.
Vi är klara.
- Vilken tid brukar ni äta? - Får vi bjuda på lite kaffe?
Hemskt gärna.
- Det är väl dumt om du inte har ätit. - För mig är hembryggt kaffe en fest.
I mitt hus äter alla ute och har bara läsk och jordnötter hemma.
- Vad är det för ett ställe? - Det är ett hyreshus bara för singlar.
- Så intressant. - Egentligen inte.
Ibland längtar jag efter att bo nånstans med barn och gamla.
Naturligtvis. Jag ska hämta lite gott, varmt kaffe.
Varsågod.
- Var är Porter? - Vi tror att han har gått vilse.
- När då? - Han gick en stund före middagen.
Han går ett ärende på Howard Street. Han är inte vilse på allvar.
- Är han vilse på Howard Street? - Vår familj har dåligt lokalsinne.
- Charles... - Va?
Strunt samma. Jag ska hjälpa Rose.
Julian verkar trevlig.
Han tycker att vi är excentriska. Hoppas ingen säger nåt originellt.
Vi som är så vanliga.
Vi har köpt alla Baltimore-kartor som finns och ändå... Det är sorgligt.
- Hur vill du ha ditt kaffe? - Svart, tack.
- Kaffe, Macon? - Nej tack.
- Vad arbetar du med, Charles? - Jag tillverkar kapsyler.
Det är inte alls så spännande som det låter.
Arbetar du, Rose?
Ja, jag sköter hushållet åt pojkarna.
Jag tar också hand om de äldre grannarna. Jag lagar rören åt dem.
Jaså, du lagar deras rör.
Det kan vara Porter.
- Han vet att vi inte svarar. - Han skulle ringa nån granne.
Å andra sidan...
- Överlägger ni alltid när det ringer? - Var ligger huset där du bor?
Edward... Ligg still.
Duktig hund.
Jag planerade inte att skaffa barn.
Det var för barnets skull som vi gifte oss.
Bevaka honom när jag går min väg.
- Snart ligger han så i tre timmar. - Är inte det grymt?
- Du skulle ju inte säga sånt. - Förlåt.
Min son heter förresten Alexander.
Han togs ut med kejsarsnitt i förtid och jag kan inte få fler barn.
Alexander var så liten.
Han låg i kuvös en evighet och höll på att dö.
Norman, min före detta man, frågade: "När ska han se normal ut?"
Norman kallade Alexander "den".
Du och Alexander kanske kan träffas nån gång.
Han träffar nästan inga män. Vi tre kanske kunde gå på bio.
Jag är inte så förtjust i bio.
Allting kommer så nära.
- Bäcken. - Poliklinikpatient.
Kanyl.
60 grader? En säker död. Vad håller hon på med?
2 liter fyllning, sa hon.
2 liter myllrande, kryllande bakterier.
Kommer vi alla att dö på Thanksgiving?
Här kommer kalkonen.
Här är den!
Så här ska Thanksgiving firas. Tänk om mina grannar såg det här.
Vi har ett litet problem.
Den övriga middagen är utmärkt. Jag ska hålla mig till grönsakerna.
Va?
- Kalkonen! - Va?
- Den är rena giftet. - Förlåt?
Den har blivit tillagad på en något felaktig temperatur.
Inte alls. Den är som den ska.
- Mrs Barrett! - Jag hör dig.
- Ni bör hålla er till smårätterna. - Jag kanske ska det.
Jag är ändå inte så hungrig.
Hur kan du? Min fina kalkon. Allt arbete!
- Jag tycker att den ser god ut. - Du vet inte om de andra gångerna.
Mig lurar ni inte.
Ni vill bara framställa mig i dålig dager inför Julian.
Ni vill skrämma bort honom.
Ni vill förstöra min chans, men jag låter det inte hända.
Det handlar om kärlek. Ni vill att jag ska gå miste om den.
Ni vill hålla mig kvar här.
Ni vill inte att Julian ska bli kär i mig.
Bli vad då?
- Borde jag gå efter henne? - Nej.
Stackars flicka. Det känns hemskt.
- Hon verkar så... - Hon klarar sig.
- Vem vill ha bakad potatis? - Ja tack.
- En potatis, Julian? - Jag tar av kalkonen.
Har du märkt att Julian föredrar tröjor med rund hals?
Han har nog inget emot V-ringat.
- Han är yngre. Vet du det? - Två år.
Han har en yngre livsstil och bor i ett hyreshus för singlar.
Han är trött på det.
- Försök inte förstöra det här. - Det du sa vid Thanksgiving är fel.
Det handlar inte om kärlek, utan en mängd andra saker.
Han åt av kalkonen utan att bli sjuk.
Två stora portioner.
Jag fick en trasig bil för 200 dollar.
Jag gick till Dominick, en grannkille.
Jag sa: "Lagar du bilen, får du låna den tre kvällar i veckan."
- Var inte det en bra idé? - Mycket påhittigt.
Hej. Duktig hund.
Beröm honom!
Nu går vi båda in på apoteket. Vi måste försöka förr eller senare.
Nej, för rosa.
Vad gör du i morgon kväll?
Kom på middag hem till mig. Det blir roligt.
Bara middag. Du, jag och Alexander.
Säg... klockan sex. 510 21st Street. Vet du var det ligger?
Jag är nog inte ledig då.
Fundera på saken.
- Hur gammal är Alexander? - Sju år.
Har du funderat på saken?
- Har du lust att komma på middag? - Jag...
skulle kunna komma.
- Om det bara gäller middag. - Vad annars?
Här kommer han.
Hej, älskling.
Det här är Macon. Kan du hälsa?
- Går du ensam till doktorn? - Han är van. Han är så allergisk.
Han är allergisk mot skaldjur, mjölk, ägg och grönsaker.
Han kan vara allergisk mot luft. Är han ute länge så får han utslag.
Blir han bistungen och inte får en spruta, dör han inom en halvtimme.
Kära Muriel.
Jag beklagar, men...
jag har inte möjlighet att äta middag hos dig trots allt.
Nåt har kommit emellan.
Hälsningar, Macon.
- Ett gevär är riktat mot ditt huvud. - Det är Macon.
Macon? Vad gör du här?
Förra året drabbades jag av en förlust.
Jag förlorade min son.
Han gick in på ett hamburgerställe...
Nån kom in, en rånare, och...
och sköt honom.
Jag kan inte äta middag hos folk. Jag kan inte prata med deras söner.
Sluta bjuda mig. Jag vill inte såra dig-
-men jag klarar det inte.
Förstår du?
Jag borde ha kommit över det.
Jag vet att folk förväntar sig det.
Men det blir bara värre. Första året var en mardröm.
Jag gick till hans rum innan jag mindes att han inte fanns där.
Andra året blev det verkligt.
Jag har slutat gå till hans rum. Ibland går det en hel dag...
utan att jag tänker på honom.
Sarah tror nog att jag kunde ha förhindrat det.
Jag har alltid ordnat hennes liv.
Nu har jag ingen kontakt med folk.
Jag har inga vänner längre.
Alla känns banala och dumma och...
som om de inte angick mig.
Sov, bara. Lägg dig ner och sov.
- Vad är det, mamma? - Gå och lägg dig. Allt är bra.
Jag vill bara sova.
Kan du ta av det?
Jag är blyg.
- Hej, Macon! Ska du träffa Muriel? - Jag tänkte det.
- Du har med dig middag. - Smart.
- Pizzabudet! Extra stor specialare. - Jag är allergisk mot pizza.
Vilken del är du allergisk mot?
- Pepperoni? Korv? Vi tar bort det. - Alltihop.
Man kan inte vara allergisk mot allt.
Du frågade inte ens vad som hänt honom.
Bryr du dig inte om ditt barnbarn?
Jag lägger på nu, mamma. Macon är här.
Man stänger ventilen. Varför gjorde jag det?
- Han är inte så stark. - Varför stängde jag ventilen?
- Tala om det för mig. - Säg det, du.
- Så att vattnet inte svämmar över? - Just det.
Först lossar man skruven.
- Gör det, du. - Jag? Jag vill inte.
- Låt honom titta på, bara. - Han ska kunna laga den i badkaret.
Just det!
Bra...
Titta. Fantastiskt! Du verkar vara en naturbegåvning.
Ta bort kranen och där har vi felet.
Den måste tejpas om.
Vi tar tången...
- Sen, då? - Öppna ventilen.
Så där, ja.
- Sen, då? - Nu sätter vi på vattnet.
Titta!
Du har löst problemet!
När du blir vuxen kan du laga kranarna åt din fru.
"Akta på dig, gumman. Låt mig sköta det här."
"Låt en riktig karl ta hand om det."
Bra. Lysande material.
Jag vill visa dig en sak, Macon.
Din systers julklapp.
Det är en förlovningsring. Jag vill gifta mig med henne.
Jag tänker fria till henne i jul. Jag vill göra det rätt, gammaldags.
- Tror du att hon säger ja? - Jag vet inte.
Hon måste. Jag är 36 år, men jag är som en skolpojke med henne.
Jag älskar att hon förvånar mig.
Jag förvånar mig själv också.
Jag är inte den jag trodde.
Jag svamlar visst. Vill du veta nåt?
Jag har aldrig älskat med henne.
Vi ska ha en riktig bröllopsnatt.
Är det inte märkligt hur två liv kan förenas?
Två så olika människor?
Jag gillar T-shirtar.
Såna som är uttänjda i halsen. Kläderna ska inte se nya ut.
Vi tvättar allt 20 gånger innan du använder det.
Men inget stentvättat. Bara töntar har stentvättade kläder.
- Ska jag följa med in? - Jag klarar det själv.
- Macon! - Ja?
- Laura Canfield, Scotts mamma. - Javisst.
Scott!
- Hej. - Så trevligt att träffas.
- Är du ute och vårhandlar? - Jag...
Jag hjälper en väns son.
Vi köper strumpor. Scott har jämt slut.
Du vet hur de är i den åldern. Eller snarare...
Ja, det är otroligt.
Jättesnyggt!
- Vi borde talas vid. - Om vad?
Vad gör du tillsammans med den där Muriel?
Kallar du henne "den där Muriel"?
Du är inte dig själv. Den där Muriel är ett tecken på det. Alla tycker det.
- Vilka är "alla"? - Vi är oroliga för din skull.
Kan vi byta samtalsämne?
- Jag ville berätta vad jag tyckte. - Nu har du gjort det.
Kan du nämna nåt som är unikt med henne? Nån bra egenskap?
Inte bara: "Hon uppskattar mig."
Jag är ingen prins själv. Nån borde varna henne för mig.
Det är inte sant. Hennes familj gratulerar henne nog till kapet.
Hon borde vara glad att nån vill försörja henne.
Hon bor i slummen och sonen ser ut som om han har mask.
Hör ni! Låt mig komma i kapp!
Äckel!
Vänta på mig!
- Hör ni! - Stick, Pritchett!
Låt mig komma i kapp!
Stick, läskiga Pritchett!
Du hörde vad jag sa! Stick!
Spring.
Hur mår du? Duktig hund.
Duktig hund, Edward.
- Är allt bra? Vad gjorde de? - Inget.
Alla affärsresande kan råka hitta ett föremål-
- som de absolut vill ta med sig hem.
Det går bra, så länge man accepterar-
- det besvär som extra bagage innebär.
- Alexander lär sig inget i skolan. - Det går bra.
Jag frågade om växeln i affären och han kunde inte subtrahera.
- Han går bara i tvåan. - Han borde byta till en privatskola.
- Jag kan betala. - Vad säger du?
- Vill du satsa på vårt förhållande? - Det gäller inte det.
Alexander ska gå i skolan i tio år till.
Han kan inte börja i privatskola och sen sluta när du ångrar dig.
Kan du tänka dig att vi gifter oss? När skilsmässan är klar?
Muriel, att gifta sig är...
- Jag vet inte. - Du vet inte vad du vill.
Ena stunden skäms du över mig, nästa är jag det bästa som hänt dig.
Tänker du fortsätta så här utan att planera?
Du kanske ska återförenas med Sarah.
- Jag säger bara... - Ge inte min son tomma löften.
Jag vill bara att han lär sig subtrahera!
Ska jag torka?
Varför kan vi inte gifta oss i höst? Då har ni varit separerade i ett år.
Snälla, Muriel. Jag är inte redo för det här.
Jag kommer nog aldrig att bli det.
Folk borde inte gifta sig så ofta som de gör. Det borde vara ett undantag.
De perfekta paren kan gifta sig, men vilka är det?
- Du och Sarah, antar jag. - Nej då.
Du är så självupptagen!
Du har alla möjliga undanflykter för att aldrig göra nåt som jag vill!
Macons syster Rose ska gifta sig. Förstår du det, Alexander?
Var inte nervös, gubben.
Hej, Macon.
- Hej, Sarah. - Det blev vackert väder.
Ja. Jag var orolig när det regnade i går kväll.
- Hur har du haft det? - Bara bra.
- Hur har du haft det? - Utmärkt.
Så bra, då.
Jag vet att du bor tillsammans med nån.
Ja, faktiskt...
- Ja, det gör jag. - Rose sa det när hon bjöd mig.
- Du, då? Bor du med nån? - Inte precis.
Vi är klara. - Sarah är min tärna, sa jag det?
Nej, det gjorde du inte.
Kom.
Välkomna, vänner. Vi har samlats i denna underbara trädgård-
- för att viga Rose Ann Leary och Julian Hedge.
I oroliga, svåra tider-
- kan ett gott äktenskap bli vår fasta punkt.
När vi en gång varit där och känt friden-
-så glömmer vi den aldrig.
- Jag måste få tala om vad jag vill. - Det kan du.
Jag är rädd att du ska lämna mig.
- Jag kan inte vara rädd jämt. - Jag ska inte ge mig av.
- Du har ju packat. - Kanadaresan ingår i mitt jobb.
Lämna mig inte, Macon.
Sov, Muriel.
Sov.
- Ja? - Macon? Ringer jag olägligt?
- Är nåt på tok? - Nej då.
Mitt hyreskontrakt går ut snart och jag har inte hittat nån ny lägenhet.
- Ja? - Får jag flytta tillbaka till vårt hus?
Bara för att ha nånstans att bo för ett kort tag.
Det är en enda röra. Nånting hände i vintras.
- Rören frös eller nåt... - Ja, jag var hemma hos dina bröder.
Rose hade varit i vårt hus och tror inte...
Hon är tillbaka hos dina bröder. Hon ska bo där ett tag.
- Dina bröder åt inte ordentligt. - Bor Julian ensam nu, då?
Ja, men hon tar med mat till honom i lägenheten.
- Vad säger du? - Om vad?
Om att jag bor i huset.
Det går bra, självklart.
Förresten, papperen kom från advokaterna.
Angående skilsmässan.
Det var en chock att se det svart på vitt.
Jag räknade inte med alla känslor.
Det låter som en naturlig reaktion.
Lycka till med huset, Sarah. Hej då.
- Hur är vädret i Edmonton? - Ganska grått.
Här är luften så torr att regnet dunstar innan det når marken.
Det ser ut som ränder som utplånas halvvägs ner från himlen.
Jag önskar att jag kunde se det tillsammans med dig.
Jag har flyttat tillbaka till huset. Jag är mest på övervåningen.
Det är så tomt.
Macon, tänker du...
Vad heter kvinnan som du bor med?
Muriel.
Tänker du vara tillsammans med Muriel för all framtid?
Jag vet inte.
Kom hem, Macon. Vi kan väl försöka på nytt.
- Jag tycker om det här, Macon. - Jag också, älskling.
Vet du vad jag saknade mest när vi var åtskilda? Lördagsinköpen.
Även sånt som irriterade mig, som dina långa besök i järnaffären.
När folk har varit gifta så länge som vi-
-så är det nog meningen.
Allt annat känns inte rätt.
Varför bor du inte hos Julian?
Du anar inte hur pojkarna hade det.
De levde i pyjamas och åt "gorp" till middag.
- Jag vill inte veta vad "gorp" är. - Vetegroddar och torkad frukt.
Lägenheten, då? Och Julian?
Jag tappade bort lägenheten hela tiden.
Jag gick österut till mataffären och när jag återvände var jag vilse.
Hyreshuset hade förflyttat sig norrut på nåt sätt. Jag vet inte hur.
Man ska inte låta sig invaggas
i falsk säkerhet av
Ska du bara utnyttja en människa och sen gå vidare?
Är jag en flaska med nåt som du inte behöver längre?
Är det så du ser på mig?
Jag har med mig materialet om Paris.
Den kom i morse.
Tror du att Rose inte kommer tillbaka?
Hon är orolig för pojkarna. De åt "glop" eller nåt.
De är inga pojkar. De är över 40.
- Jag är rädd att hon har lämnat mig. - Det är inte säkert.
Och utan anledning. Äktenskapet var bra-
- men hon är så van vid sitt hus och har fastnat i den vanan igen.
- Jag hittar ingen annan förklaring. - Det stämmer nog.
Kan du inte erbjuda henne arbete, Julian?
Visa henne kontoret och det oordnade arkivet.
Din sekreterare är så slarvig. Kan inte Rose ta hand om det?
- Visst, men... - Ring henne.
Fråga om hon inte kan hjälpa till att få ordning på företaget. Få det...
under kontroll.
Använd de orden.
"Få det under kontroll." Säg det.
Sen sätter du dig och väntar.
- Men vad vet jag? - Du har rätt.
Du har helt rätt.
- Vad tycker du om bäddsoffan? - Den är fin.
- Tyget, då? - Det verkar snyggt.
- Vad är det? Du som var så petig. - Den är bra, Sarah.
- Den ser mycket fin ut. - Vi bäddar den.
Ska vi ta en provomgång?
Macon?
Du har inte frågat om jag låg med nån när vi var separerade.
Vill du inte veta det?
- Nej. - Jag tror att du undrar.
- Felet med dig är... - Börja inte!
Det där sammanfattar äktenskapets värsta sida: "Felet med dig är..."
"Jag känner dig bättre än du själv, Macon."
Felet med dig är att du inte tror på öppenhet.
Vi säger att det är så.
Vi säger att du vet vad felet med mig är. Att jag inte kan förvåna dig.
Att jag inte vill veta för att jag inte är öppen.
Kan vi släppa ämnet sen?!
Flyg 615 från Baltimore till Paris.
Behöver ni hjälp med bagaget står kabinpersonalen till tjänst.
- Muriel? - Jag reser till Frankrike.
- Det går inte! - Ursäkta, får jag gå förbi?
- Muriel, vad i...? - Du äger inte planet.
- Hur hade du råd med resan? - Jag lånade.
Varför gör du det här?
Du behöver mig.
Du höll på att bryta ihop innan du träffade mig.
Ditt rum är större än mitt.
Men jag har bättre utsikt. Tänk att vi är i Paris.
Busschauffören sa att det blir regn, men det spelar ingen roll.
- Hur hittade du rätt buss? - Jag tog med din guidebok.
- Vill du äta frukost? - Jag kan inte. Det är bäst du går.
Som du vill.
Hallå? Hallå?!
För tusan!
- Hallå? - Sarah?
- Var är du? Vad har hänt? - Jag ville bara prata med dig.
- Vad är klockan? - Förlåt att jag väckte dig.
Det är störningar på linjen.
Ska du arbeta i trädgården i dag?
- Det beror på om solen skiner. - Jag önskar jag kunde hjälpa dig.
- Du avskyr ju det. Är allt väl? - Ja, jag mår bra.
- Hur var resan? - Resan...?
Du milde...
Jag var så upptagen med att läsa att jag inte tänkte på det.
- Du lider kanske av jet lag. - Kanske det.
Beställ inte "prix fixe". Det är som när en mor trugar.
Alla dessa rätter som tvingas på en.
- Titta vad jag har köpt. - Är du tokig? Vad kostade det?
Nästan ingenting. Jag hittade alla loppmarknaders förfader.
Sa man att nåt var för dyrt prutade de.
- En skinnkappa kostade 90 franc. - Det är ungefär 15 dollar.
- Jag trodde att det var lika mycket. - Nej.
Då var det här superfynd.
- Vänta, så går vi och äter sen. - Det går inte.
Vi kan väl äta middag ihop?
Jag är en bekant du stött på i Paris. Kan vi inte äta en bit mat ihop?
Det är inte en vanlig Whopper. Den har extra pickels och lök.
- Vem tar hand om Alexander? - Olika människor.
Du har väl inte bara lämpat av honom?
Han mår bra. Claire har honom på dagarna. Bernice lagar middag.
När Claire träffar Generalen har tvillingarna honom.
Kan inte de, får han följa med Generalen och Claire på bio.
Om inte filmen är olämplig för barn.
Vad ska du göra i morgon?
Jag ska lämna Paris och gå igenom de andra städerna.
- Reser du utan mig? - Jag måste upp i ottan.
Ta med mig ändå.
Du behöver inte bestämma dig nu. Tänk över det och berätta i morgon.
God natt, Muriel.
Muriel Pritchett...
Macon?
Jäklar. Varför reste du utan mig?
När ska du ändra dig?
- Businessman's Press. - Macon Leary. Vem talar jag med?
- Macon! Det är jag. - Vad gör du där?
Jag jobbar här nu. Du anar inte vilket kaos det var.
- Jag har fått ryggskott. - Åh nej. Är du kvar i Paris?
Jag ordnar det. Har du besökt en läkare?
- Bara vila hjälper. - Vila, då.
- Sarah? - Hej, Macon.
Allt är under kontroll. Jag tar hand om dagsresorna.
Jag börjar med de övriga städerna i övermorgon.
- Hur kunde du komma så fort? - Rose kan trolla.
Hon har omorganiserat hela kontoret. Det är otroligt.
Jag har med mig medicin från dr Levitt.
Du ska sova så mycket som möjligt så att din rygg blir bra igen.
Svälj.
Hej.
- Hur mår du? - Skapligt.
- Här är din medicin. - Jag blev helt utslagen.
Gapa.
Macon? Jag såg din väninna.
Hon såg mig också. Hon verkade mycket förvånad.
Det är inte alls som det verkar.
Hon kom hit själv. Jag visste inget förrän precis innan planet lyfte.
Hon följde efter mig. Jag sa att jag inte ville ha med henne.
- Visste du inget förrän före starten? - Jag svär.
Tror du mig?
Ja, jag tror dig.
Du är vaken! Jag har med mig lite att äta, färsk frukt och annat.
- Så snällt av dig. - När jag kommer tillbaka-
- så kan vi väl åka runt lite på egen hand. Som en andra smekmånad.
Vi kan byta in din returbiljett. Reservationen gäller för i morgon.
Berättade jag om Julian? Han har flyttat in hos Rose och dina bröder.
Han bor där. Han spelar "Vaccination" varje kväll.
Äppelcider. Skål för vår andra smekmånad.
För ytterligare 18 år ihop. Eller anser du att det är 17?
- Vi hoppade över det senaste året. - Det är ändå 18.
Det senaste året är bara en annan fas av vårt äktenskap. Det är 18 år.
Säg mig en sak, Macon. Var det pojken som lockade dig?
- Drog barnet dig till henne? - Jag visste inte att hon skulle åka.
Jag förstår det. Jag undrade bara om det var barnet.
Du talade om att skaffa ett barn till.
Jag vet inte vad jag menade.
- Du kanske hade rätt. - Nej, det var en befängd tanke.
Pojken var alltså inte anledningen.
- Vad handlar det här om? - Kan du inte svara?
- Det är slut! Jag korsförhör inte dig. - Ingen förföljer mig till Paris!
- Skulle jag anklaga dig i så fall? - Innan planet lyfte?
Innan det lyfte såg du henne. Du kunde ha bett henne gå av planet.
- Tror du att jag äger flygbolaget?! - Du kunde ha agerat!
För en gångs skull!
Sarah...
Jag ska återvända till Muriel.
Jag visste vad du skulle säga.
Jag är ledsen. Jag försökte, men det här fungerar inte.
Du hade rätt. Jag har inte agerat särskilt ofta.
Men kanske är det inte för sent för mig att börja.
Jag visste att det kunde hända.
Jag vet inte varför vårt förhållande inte är bra längre.
Det handlar inte om hur mycket man älskar nån, utan...
vem man är tillsammans med henne.
Var det ett misstag att försöka på nytt?
Nej. Det går inte att planera allting...
som om det vore en affärsresa.
Jag tror inte det längre. Saker bara händer.
Jag ångrar inte en minut tillsammans med dig.
När jag såg dig på Roses bröllop...
Då visste jag att du gått vidare med ditt liv efter Ethan.
Jag försökte, men klarade det inte på egen hand.
Den här kvinnan...
Den här besynnerliga kvinnan... hjälpte mig.
Hon har gett mig en ny chans att bestämma vem jag är.
Att bryta familjen Learys gamla vanor...
och inte falla tillbaka.
Du behöver inte mig längre.
Det vet vi.
Men jag behöver henne.
Vänta!
Adjö, monsieur. Trevlig resa.
- Vart ska ni? - Charles de Gaulle-flygplatsen.
Det är åt andra hållet.
Stanna! Stanna framför kvinnan där.
Subrip: TomTen
Översättning: SDI Media Group
SWEDISH