Glyn, ta en bulle.
Här blir bra. Slå läger för natten.
Hej, sötnos. Smaka på en god bulle. Mrs Prentiss bakade den.
Jag bakar godare.
Hur mycket godare vet jag inte, men de är hårdare.
Det är ljust i tre timmar till. Ska vi inte fortsätta?
Vi har vatten här. Det kan löna sig sen.
Marjie lovade att tvätta min skjorta.
Jag lovade inte. Jag sa "kanske".
Jag kan tvätta den, men jag lär inte gilla det.
Din mor tvättade tio skjortor åt gången.
20. Och byxor med.
- Han har inte tio par byxor. - Nej.
Ett par på mig, ett av och ett i tvätten.
Ställ vagnarna i cirkel nära bäcken.
Jag ska rida ut ett par timmar.
Det kanske finns en stig bortom kullarna.
- Du stal en häst. Vad säger du? - Skär loss honom.
Släpp era vapen. Lossa repen.
Flytta på er.
Jag stal inte hästen, om det gör nån skillnad.
- Det gör det inte. - Jag tänkte det.
Varför gick du emellan?
- Jag gillar inte hängningar. - Lustigt. Inte jag heller.
- Rider du söderöver? - Nej, norröver.
Jag ledsagar en grupp till Columbiafloden. Bönder.
Nybyggare. Är du guide?
Inte direkt. Jag har gjort många saker. Jag träffade dem i Missouri.
Jag tänkte bli bonde eller boskaps- uppfödare om jag kan hitta boskap.
De bakar goda bullar.
Jag hörde inte ditt namn. Nämnde du det?
McLyntock. Glyn McLyntock.
- Från Missouri? - Det stämmer.
- Ska du bli bonde? - Eller boskapsuppfödare.
Om jag kan hitta boskap.
Nu ska vi smaka på bullarna.
Det finns väl inga cheyenner här? Vad tror du?
Shoshoner. De kan vara riktigt råa.
De fileade några pälsjägare och stal deras gevär nyligen.
- Vet de hur man använder dem? - Nej.
- Hur klarade du dig ur Black Hills? - Jag hade tur.
Glyn, du är sen.
Ta dig lite kvällsmat innan Marjie äter allt.
Vi har bönor, te och bullar.
- Mjuka bullar. - De jag berättade om.
- Du har hittat en vän. - Han hängde omkring.
Jag missade ditt namn. Nämnde du det?
Cole. Emerson Cole.
Du är Jeremy Baile. Glyn berättade om dig.
Är du Emerson Cole från Kansas?
Ja, du lär gilla bullarna.
Laura, det här är Emerson Cole.
Han är hungrig. Ge honom nåt att äta.
Jag tänkte på morgondagen.
Vi sparar flera kilometer om vi går norrut.
Stället vi ska till ligger 25 mil öster om Portland.
- På andra sidan berget? - Det stämmer.
Du föreslår den vägen.
Jag föreslår ditåt.
Man kan ta den vägen, men berget där uppe,
den långa killen med vitt hår,
det är 3 000 meter högt.
Runt omkring finns kullar på 1 500 meter.
- Är 1 500 meter så illa? - Det är inte bra när det är brant.
Du måste tänka på maten.
När ni har byggt klart husen är det vinter.
Ni måste ordna med mat från Portland.
Du har rätt. Det var bara ett förslag.
Många har haft samma förslag. De flesta ligger kvar under snön.
- Glyn, var har du varit? - Uppe i bergen.
Samma mat ända sen Missouri?
- Samma skjorta med. - Jag kan inte tvätta när du har den på.
Den här har jag inte på mig.
Nattfåglar. Jag har inte hört dem förr.
De är en speciell sort. De bor upp i bergen.
- Röda gyllingar. - Från Kanada.
Ja, från Kanada. Från...
De låter sorgsna. Jag hoppas de bor nära vår gård.
Gillar ni dem inte?
Nej, inte som grannar.
Mrs Prentiss kokar vatten. Hur blir det med skjortan?
Du är en plåga. Stackars din framtida fru.
För att jag gillar rena skjortor?
Upp med dig. Jag ska göra mina sysslor.
Jag riktar den alltid mot Polstjärnan.
Var är den? Där är vi.
Då vet vi var vi är imorgon.
- Gör du likadant? - Alltid.
Jag väljer aldrig samma stjärna.
I morgon kanske det blir den stora däruppe.
Dan därpå kanske jag faller för den lilla späda därborta.
Det ska jag hälsa henne. Hon är min syster.
- Fin flicka. - Ja, väldigt fin.
- Din flicka? - Nej.
- Röda gyllingar... - Från Kanada?
Hur många tror du?
Sex eller tio. Om de vore fler, skulle de redan anfallit.
- Har du bråkat med dem? - Ett par gånger.
Jag var med Martinsen uppe vid floden.
Indianer.
Släck elden och lyktorna.
Ta skydd.
Jag tar hand om henne.
Ta skydd under vagnarna.
Sluta skjuta på månstrålar.
Skjut inte förrän ni ser vad ni skjuter på.
Det gör de aldrig.
De har tagit skydd bortanför bäcken.
Håll ett öga på dem. Låt dem inte slösa fler kulor.
Ska du sätta efter dem?
Det är bättre än att de sätter efter oss.
- Du behöver inte följa med. - Jag vet det.
Jag kryper dit. Försök att locka fram en.
- Fem stycken. - Minus en.
Stanna här. Jag skickar en gylling.
En till blir fem.
Gör som jag säger, Jeremy. Kör sakta.
Och två timmars vila vid tolv.
Men shoshonerna kanske återvänder.
- Det är tveksamt. - Hur som helst vill jag ha en lugn färd.
- Hur mår Laura? - Hyfsat.
Och så vill jag att det förblir.
- God morgon. Ursäkta för skjortan. - Varför? Den behövde tvättas.
Hittade du den?
Tack. Det var snällt av dig.
Med all uppståndelse, trodde jag...
- Den låg i hinken jag släckte elden med. - Den är lite bränd.
Lite grann. Man kan släcka bränder med sand också.
Om fem-sex dar är vi i Portland.
Vi färdas sakta. Tror du att du klarar det?
Jag klarar det.
- Ska du följa med oss? - Jag såg en ny stjärna igår kväll.
En stor gul en ovanför Kalifornien.
Den är full med guld och jag tänker hitta den.
- Vi kommer att sakna dig. - Tack.
Här får du en present, sötnos.
- Synd att du inte följer med. - Jag passar inte som bonde.
Vi ses.
Framåt med er!
Vi tar det lugnt, Laura. Sätt fart!
Kom igen! Sätt fart!
- Kalifornien ligger åt andra hållet. - Jag vet.
Du kan svänga väster längs med Columbiafloden.
Jag tänkte det.
Det här med boskapsuppfödning, är du säker på att det blir av?
- Bergsäker. - Ökände McLyntock som ranchägare.
Jag fattar det inte. Vem flyr du ifrån?
En man som heter Glyn McLyntock.
- Vad händer när han kommer ifatt? - Det lär han inte göra.
Han dog i Missouri.
Du har fel. Han kommer ifatt dig en vacker dag.
- Vet den gamle vem du är? - Nej.
Ska jag tala om vad som händer när han får veta?
Jag tar nog hellre reda på det själv.
Blås i visslan, Adam. Det kommer vagnar till stan.
Låt det tjuta rejält.
Jajamän, kapten Mello, Hon tjuter så hon spricker.
- Vad hände? - Hon sprack.
Vi skulle aldrig lämnat Mississippi.
Välkommen till Portland. Välkommen, sir. Och fröken.
- Var är ni från? - Missouri.
- Er jordbruksmark lär vara bra. - Det stämmer. Ta för er bara.
- Hur lång är färden? - Två veckor, men jag kan halvera den.
Jag kan ta er till forsarna i min ångbåt.
- Klarar du det? - Kanske. Vi kan försöka.
Jag heter Tom Hendricks.
Jag äger båten. Om vi går på grund är det min förlust.
Jag är McLyntock. Det här är Cole. Jeremy Baile där uppe.
Don Grundy. Jag äger saloonen och restaurangen.
Vi har god mat. Jag har en kinesisk kock.
- Känner vi varandra? - Nu gör vi det. Hejsan.
Välj ut ett träd och parkera i skuggan. Var som helst går bra.
Har ni en läkare här?
- Problem? - Vi träffade på shoshoner.
Jeremys dotter träffades av en pil.
Det ska vi ta hand om genast.
Det är min båt, River Queen.
Kapten Mello är bäst i hela Oregon på pilskador.
När han är nykter.
Kapten Mello!
Jag har ett jobb till dig. Pilskada.
- Var då? - Här uppe. En del av spetsen sitter kvar.
Om du kan peka på den, är det inte farligt.
Låt den vara. Den trillar ut i sinom tid.
Adam, vad gör du med visslan?
Jag har lagat henne.
Vi skulle aldrig lämnat Mississippi.
Angående pilen - låt den vara.
Det är inte jag. Det är en dam där borta.
Bär över henne till Hendricks. Jag ska hämta min utrustning.
- Adam! Hämta rena manschetter. - Manschetter?
Du kan lita på honom. Nu kan ni slappna av.
Ikväll ska vi ha kalas. Kanske lite fiolspel.
Vi ska välkomna er på Oregon-vis.
4 800, plus två är 5 000 dollar.
- Vi är överens. - Det stämmer, Jeremy.
Kapten Mello ska föra er uppför floden.
- Och våra varor? - Mjöl, socker, salt.
Det räcker hela vintern.
- Skickar du dem i höst? - Första veckan i september.
Då har ni byggt färdigt husen.
- Kan du skaffa boskap åt oss? - Självklart.
Där har du pilspetsen. Lekande lätt.
Låt henne vila en månad så är hon redo för vårplogningen.
Hon är en trevlig fröken. Och väldigt söt.
- Har ni valt ut en make åt henne? - Nej, hon får välja själv.
- Får jag träffa henne? - En kort stund.
Hon är där uppe i rummet bortanför balkongen.
Lite fuktighet håller febern nere, fröken.
Bort med dina klumpiga händer. Du klappar ut hjärnan på henne.
Tala inte om hur jag ska klappa.
Jag klappar försiktigt. Mjukt och lugnande.
Det hjälper henne att somna.
Laura, hur mår du?
Inte så illa, tack vare min läkare.
- Kan vi ta henne med oss? - Nej.
Hon måste ligga till sängs minst en månad.
Doktor Warren kommer nästa vecka och han bör titta till henne.
- Det är en god idé. - En hel månad?
Det är en ära att ha henne som gäst.
Tildy kommer att ta god hand om henne.
Försvinn. Du kan inte sköta om små flickor.
Jag har tagit hand om kapten Mello i mer än 40 år.
- Ut med dig. - Hon är i trygga händer.
Hon kan åka med mig när jag levererar varorna i september.
Det gör ont, eller hur?
Ibland hjälper det att gråta.
Ibland hjälper det att dansa också.
Lustigt hur man kan minnas ett ansikte.
- Har vi träffats förr? - Det var nog ett trevligt möte.
- Sa du att du var från Kansas? - Jag sa det inte, men det stämmer.
- Vill du ha lite bål, Marjie? - Gärna.
Kan jag bjuda er på en drink?
Det var vänligt av dig, främling.
- Är du en spelare? - Det är jag.
- Tänker du stanna i Portland? - Ja.
Ledsen, men Don sköter allt spel och dobbel i stan.
Då kanske du kan hjälpa mig. Jag har tid för lite poker.
- Det här är vår dans. - Ursäkta mig.
Om du är för upptagen för att dansa nu,
så väntar jag gärna tills du har tid.
Vår bekant kanske vill överta min dans.
- Marjie, detta är... - Trey Wilson från San Francisco.
Trevligt att träffas.
Jag är Marjie Baile. Ska vi dansa?
Senare, tack. Jag har affärer med herrarna här.
Jag hoppas du förlorar.
- Hur blir det med pokern? - Gärna det.
Det var inte meningen att vara oartig.
Det är min dans, eller hur?
- Ja, det är det. - Kom då.
- En stilig karl, eller hur? - Jag har sett stiligare.
- Som mig? - Du är väldigt stilig.
- På ett äldre sätt. - Äldre, jaha....
- Får jag ta över? - Vad sa du?
Javisst, om du vill.
Ett.
Ta en drink med mig.
Tre.
Nu minns jag.
Det var ett mord i Kansas City på Trail's End saloon.
Du var en av Missouri-plundrarna.
Jag tar mitt från toppen.
- Du fick ett från toppen. - Det förra kom från botten.
Spader två.
Du är en lögnhals.
Du är snabb med puffran, men ostadig. Det kan bli din död.
- Hade killen rätt om korten? - Ja. Jag kände Grundy.
Är det därför du dödade honom?
Eller för att han kände dig?
Var försiktig med äppelträden.
- Är det äppelträd? - Ja. Det där är plommon. Och det päron.
Vi ska ha den finaste frukten i världen.
Det är inte äppelträd. Jag såg ett när jag var liten.
Det var stort som ett hus.
Dags att gå ombord. Hala in landgången.
- Tänker du stanna i Portland? - Ett tag. Sen blir det Kalifornien.
- Följer du stjärnan? - Bättre än att stjärnan följer dig.
Alla ombord? Hala in landgången. Kom igen. Sätt fart.
- Glöm inte att hälsa på mig. - Om jag har tid.
Det ser ut att vara en romans på gång.
Trey är en bra pojke. Jag gillade inte Cole.
- Varför inte? - Grundy sa att han var en plundrare.
Många män var plundrare. Vissa har bättrat sig.
Den typen bättrar sig aldrig.
Ett ruttet äpple måsta kastas bort, annars fördärvar det hela korgen.
Det är skillnad på äpplen och människor.
Redo att kasta loss. Lossa förtöjningarna.
Lätta på akterlinorna. Lägg ut.
Kasta förtöjningarna.
- Får vi komma upp? - Om ni håller er ur vägen.
Jag har nog med folk som hojtar order åt mina män.
Sakta back.
Full back.
Visst är de fina?
Du ville ta dig över dem med vagnarna.
- Vi hade klarat det. - Visst.
Men den här vägen är enklare.
- Hur långt upp kan vi åka? - Sju-åtta mil till.
Kommer vi till forsarna sen?
Båten tar sig inte förbi, om man inte bär den på ryggen.
Ska jag göra det med?
Strunta du i det.
En dag ska vi ta oss förbi forsen och sätta båtar på övre floden.
- Håll henne närmre stranden. - Varför?
Det går lättare. Jag paddlade kanot här och vi höll oss nära stranden.
Det här är ingen kanot.
Längre än så här kan vi inte åka.
Jag förstår vad du menar.
Men vagnarna tar oss runt fallen.
Om ett par dar ser ni den bästa mark som Gud skapat på denna jord.
Det här har jag alltid drömt om.
Ett nytt land där allt kan frodas.
Vi ska hitta en dal där jorden är bördig.
Där bergen skyddar oss från nordanvinden.
Vi använder träden som naturen gav oss.
Hugger en glänta i vildmarken.
Vi ska bygga vägar. Och med virket bygger vi broar över bäckarna.
Och vi ska bygga hem, Glyn.
Rejäla hem som klarar vinterns väder.
Vi ska ha en mötessal, en kyrka.
Vi ska ha en skola.
Sen ska vi sätta plantor.
Det blir äpplen, päron.
Om några år ska vi sälja frukt vars like man aldrig skådat förr.
Allt detta är bra.
Men det är lönlöst om vi inte har mat första vintern.
Jag har iakttagit snömolnen ovanför bergen.
Om några veckor är vi insnöade.
Det är illa, Glyn. Jag är orolig.
- Har du hört från Portland? - Inte alls.
Matvarorna skulle komma i september.
Och nu är det mitten av oktober.
Vi har snart slut på mjölet. Fläsket och bönorna också.
- Allt är slut om två veckor. - Är det så illa?
Vi ville inte oroa er. Ni hade jobb.
Mellos båt kanske krånglar. Men Hendricks borde varnat oss.
Vi borde rida till Portland och se vad som står på.
Jag är orolig över Laura. Vi har inte hört nåt.
Vi ger oss av imorgon bitti.
Kom och ät!
Kom och ät annars får grisarna det!
Jag önskar att jag hade grisar.
Vi måste hitta en väg över bergen.
Då sparar vi över en vecka på färden till Portland.
Misslyckas vi, så lär de hitta oss under tre meter snö.
- Det är en fin plats. - Väldigt fin.
Hoppas att det förblir så.
Missouri och Kansas var såna när jag först såg dem. Fina. Rena.
Sen kom männen som ville stjäla och döda.
Det får inte hända här.
Var kommer alla ifrån?
Jag vet inte, men jag ogillar det.
Kapten Mello!
Är du ombord?
Hallå! Det var länge sen.
- Var har du varit? - Jag har varit här.
Adam, hämta en flaska whisky. Vi har besök.
Jag har hämtat sista flaskan och du drack den tom.
Vi skulle aldrig ha lämnat Mississippi.
Jag ska ordna förfriskningar.
- Vad har hänt här? - Guld.
Nån dåre har hittat guldstoft.
Stan har varit tokig sen dess.
- Var är vår mat? - Den står här på kajen.
Era hästar och boskap där borta.
- Varför är de kvar här? - Hendricks order.
- Tala med honom. - Det ska jag.
Få upp ångan. Vi behöver varorna.
- Börja genast. - Känn er inte lurade.
Ser ni priset? Det var mjölet värt när ni köpte det i våras.
Så här mycket har det stigit sen dess.
- Det är vårt mjöl. Vi betalade för det. - Det var ert mjöl.
Vill ni tjäna en dollar var?
Fem dollar?
Jag ger er tio dollar var för en timmas arbete.
- Och en flaska whisky? - Överenskommet.
Be dem lasta varorna. Är det okej med dig, kapten?
- Säger du det, så är det okej. - Tack.
- Glyn, hitta Laura. - Visst.
Du kan inte gå till Hendricks utan revolver.
- Behöver du en? - Nej, tack.
Kan man få köpa blå marker för tusen dollar?
- Vad fick dig att komma hit? - En väldigt trött häst.
Trey! Låt John ta över.
Din stjärna har lett dig till en kruka guld.
Jag kom för sent, så jag jobbar för Hendricks.
Det är en stor rörelse.
Hörde du om guldfyndet?
- Hur mår alla? Hur mår Jeremy? - Bra.
Och hans dotter... Vad hette hon?
Du vet mycket väl vad hon heter. Hon heter Marjie.
Hon är vackrare än nånsin och har över tjugo friare.
Hon är en trevlig flicka. Om jag vore giftastypen...
Blanda aldrig äktenskap med dobbel. Oddsen är emot dig.
- Vi tar en drink. - Kul att se dig.
Två whisky.
- Hur mår Laura? Hennes axel? - Bra. Hon sköter guldvågen.
1 673 gram på ett ungefär.
Hon är den enda man kan lita på här i stan.
1 240 dollar. Kredit eller kontanter?
Ge mig ett kreditkvitto, tack.
Sen kan du hjälpa mig spendera det.
Nu räcker det.
De hjälper dig spendera dina pengar.
Du har satt dig i respekt.
Jag är lika snabb som plundraren från Missouri.
Vad hette han? McLyntock?
En vän till dig, raring.
- Laura. - Hej. Jag kommer strax.
Bradley, ta över vågen en stund.
Hur mår alla där uppe? Vi har varit så oroliga.
Vi har det bra. Marjie är omgiven av beundrare.
Mrs Prentiss leker lärarinna.
Din far undrar varför du stannat i Portland så länge. Jag med.
- Hälsa honom att jag... - Hälsa att du gillar Portland.
Laura är inte pigg på jordbruk. Jag klandrar henne inte.
- Ska du inte följa med tillbaka? - Nej, jag trivs här. Det är spännande.
Vi har haft det underbart. Hälsa pappa att jag stannar.
Du kanske borde säga det själv.
Han är nere hos kapten Mello.
Det är lika bra, älskling. Du måste berätta det nån gång.
- Jag frågade om hon var din. - Det gjorde du.
- Hoppas du inte misstycker. - Det gör jag inte.
- Var hittar jag Hendricks? - Jag visar dig.
Du kanske borde återgå till arbetet.
Det kanske jag borde.
Det kostar 850 dollar. Jag vill ha kontanter.
- Det är rena ockerpriser. - I morgon kostar det 1 000.
Nästa vecka finns det inte kvar. Det är sista lasten uppströms.
Vi tar det, men det är ren stöld.
Kom igen.
Hej, McLyntock.
- Hur går det i kolonin? - Inte illa. Vi har ont om mat.
Varför har våra varor inte skickats?
Jag har inte fått dem. När de kommer, skickar jag dem.
- När blir det? - Tre veckor. En månad högst.
Det ligger redan is på floden. Snart är den genomfrusen.
Då skickar jag varorna via land.
- Och om det snöar? - Bråka inte.
Du kan få pengarna tillbaka.
Jag vill ha varorna i hamnen. Skicka dem uppströms.
Jag kan få 50 gånger mer än vad ni betalade för dem.
Det är guld. Fattar du?
- Här är pengarna. Ge mig kvittot. - Vi hade ett avtal.
1 00 människor behöver den maten i vinter.
Ska de svälta ihjäl?
- Det är ditt problem. - Jag vet.
Behöver du fler män för att lasta båten?
- Du tar fel på person. - Nej då.
Du lejde Shorty och Red. Jag jobbar bättre än dem.
Lastar ni River Queen?
Visst, med boskap, lådor och tunnor.
Jag vill tjäna tio dollar och en flaska whisky.
Du ska inte gå nånstans.
Bakom dig.
- Har du lite trubbel? - Lite grann.
Du borde skjutit honom i axeln.
- Och nu? - Hänger ni med till hamnen?
Har vi nåt val?
Sätt efter dem.
Ta en lykta.
Hoppa upp på hästarna.
- Dra in landgången. - Vi kan inte åka på en halvtimme.
Det tror du bara.
- Skynda dig in. - Lägg ut!
Adam, full fart akteröver!
Vill du verkligen följa med?
Det är så dags att fråga nu.
Sluta slösa kulor. Vi genskjuter dem vid fallen.
- Tack ska du ha, kapten Mello. - För vadå?
- För att du räddade oss ur knipa. - Det var ingen knipa.
Sånt hände på Mississippi varje dag.
- Eller hur, Adam? - Ja, men vi var yngre då.
- Det krävs bara lite planering. - Börja planera då.
Hendricks är på väg till forsen.
- Kan vi hinna före? - Inte en chans.
De är där tre-fyra timmar innan oss.
- Har du några förslag, Glyn? - Några stycken.
- Tack för revolvern. - Klarar du dig utan den?
Jag klarar mig.
- Pratade inte Laura med dig? - Inte om honom.
Hon tror att Cole blir en god make. Hon kanske har rätt.
Hon har inte rätt. Hans sort bättrar sig aldrig.
Jag hoppas att du har fel.
Det hoppas jag verkligen.
Kan du lägga till här?
Visst, men det är 30 km kvar till forsen.
Jag vet. Lägg till här.
Adam, gå in mot stranden.
Lugnt och fint. Vi vill inte fastna.
- Vad händer härnäst? - Vi lastar av.
Och sen?
Minns du att du ville hitta en väg genom bergen?
Vi ska försöka hitta en.
Här har du kapten Mellos rock och mössa, så du har en hel dress.
Tack ska du ha.
Ta det lugnt. Håll emot.
Ge honom ett handtag.
Hjälp honom binda fast hästarna.
Vilken fin dress. Var fick du den ifrån?
Adam och jag satte ihop den.
- Gillar du den? - Väldigt mycket. Speciellt mössan.
Se upp, kapten.
Sätt ner den försiktigt.
Vi är klara. Du är skyldig oss tio, kanske tjugo dollar till.
Och en flaska whisky. Eller hur, Shorty?
Enligt våra beräkningar.
Ni får betalt när vi kommer fram.
Kan ni köra ett fyrspann?
Vi vägrar gå över berget.
- Ni ska ju till guldlägret. - Inte över berget.
När vi fått andelar, ska vi till guldlägret, men inte med dig.
Om ni hjälper oss att forsla varorna till kolonin,
så ordnar jag andelar värda 200, 300, 400 dollar -
då har ni mat under vintern.
Om vi säger nej?
Han pajade min pipa.
Han pajade den igen.
Du har lagen emot dig.
Vilken lag?
Vi hjälper er, så skaffar du andelar i guldfältet åt oss.
Då ger vi oss av. Sätt fart.
Ni ska snart ge er av.
Lycka till. Hoppas ni hinner hem innan snön kommer.
Hur kan jag nånsin tacka dig?
Det är inget att tacka för. Det var en ära att jobba med er.
Det bor 1 00 människor bortom bergen
som inte skulle överleva vintern utan den här maten.
- Jag tackar dig å deras vägnar. - Jag gjorde inget.
Adam, kom och säg adjö till de snälla människorna.
- Lycka till på färden. - Vart går vår färd nånstans?
Först till Portland, sen fortsätter vi.
Vart då?
Vi skulle aldrig lämnat Mississippi. Vi kan åka tillbaka dit.
Det tar ett tag att hitta den.
Vi har all tid i världen. Eller hur, kapten?
Det stämmer, Adam.
Vi åker till Natchez och New Orleans...
- Klarar du dem? - Vi kanske förlorar ett par.
Okej, då ger vi oss av.
Fortare!
Framåt!
- Nu kan du sträcka på benen. - Gärna det.
- Vi måste fortsätta. - De är trötta och vi med.
Du har drivit oss hårt. Hur länge tänker du fortsätta?
Så länge vi har dagsljus. Mana på dem.
- Mana på dem. - När rastar vi?
- Aldrig. - Jag är hungrig.
Ska Hendricks och hans gäng hinna ikapp? Sätt fart.
- Är inte de kvar vid floden? - Jo, men han har rätt.
När Hendricks förstår var vi är, kommer han efter oss.
- Och sen? - Jag ska ta reda på det.
Det verkar som vi flyr från Hendricks.
Vad händer när han kommer ifatt oss?
- Kan bli en bra fajt. - Ska du vara med?
- Ska inte du? - Inte jag.
Jag forslar inte mat till nybyggare för en ynka andel.
Samma här. Och vi ska inte forsla maten till kolonin heller.
- När tar vi över? - Jag säger till.
Säg till de andra. Be dem hålla tyst om det.
Var slår vi läger för natten?
Det finns platt mark vid bäcken längre fram.
- Några nyheter? - Bara dåliga.
Hendricks män har nått andra kullen.
- Hur många är de? - 30 eller 40.
- Hur lång tid har vi? - Två timmar max.
Det finns en kanjon och ett vattenfall där borta.
Fös boskapen dit och möt mig vid vagnarna.
Bilda cirkel vid fallen, Jeremy.
Kör fram era vagnar och koppla loss dem.
Lämna stort avstånd mellan vagnarna.
Du ligger illa till.
Anfaller de därifrån dödar de hela vagnslaget.
Varför ge Hendricks alla odds?
Cole har rätt. Anfaller de därifrån, har vi inte en chans.
Det ante mig. Nu gör vi upp eld och kokar kaffe.
Där har vi dem.
Sprid ut er och gå till anfall.
Vi ger oss av!
- Låt dem löpa. - Varför?
Vet du inte det, kan jag inte förklara.
Det är synd. Han verkade trevlig.
Det var han. Tills de hittade guld.
Såja! Framåt!
Vi har sällskap.
Äntligen har Hendricks skickat maten.
Snart skulle stigen varit igensnöad.
Guldgrävarna blir glada att se er.
- Vi ska inte dit. - Är det inte vår mat?
Nej. Maten ska till en koloni bortom flodkröken.
- Var är vår mat? - Hendricks lovade skicka den.
Vi betalade en förmögenhet.
- Hendricks är död. - Och vi då?
Vi överlever inte vintern.
Jag skulle gärna dela med mig, men vi har knappt nog själva.
- Vad ska vi göra? - Ni kan övervintra i Portland.
Övervintra i Portland? Då förlorar vi pengar.
Vi kan hitta en miljon i guld innan våren.
Vi lägger inte ner. Så här gör vi.
Vi ger er tio gånger så mycket som ni betalade.
Ni får 1 00 000 för det ni har i vagnarna.
Det är mycket pengar.
Ja, det är mycket pengar.
- Vår mat är inte till salu. - Varför inte?
Den är viktigare än pengar. Den ger nytt liv åt 1 00 personer.
Jag kan inte ta betalt för människors liv.
Kan ni inte ändra er?
- Tyvärr inte. - Vi pratas vid sen.
Fortsätt framåt. Följ mig så tar vi nästa ravin upp.
Ta fram reservhjulet. Jag kommer strax och hjälper er.
Ställ upp runt förstavagnen.
Få in hävstången under axeln.
Hjälp mig med hjulet.
- Häv er mot den. - Får du loss det?
Lyft den lite till.
Lite högre.
Lite till.
Högre.
En tum till. Lite högre.
Släpp taget, så får vi alla tre.
- Era... - Stilla, McLyntock.
- Vi tar över. - Vi ska till guldlägret med maten.
Stanna där ni är. Allt kommer att ordna sig.
Res på er. Hjälp till med vagnen.
Lyft bort hjulet från Jeremy.
Sätt fart. Hjälp till.
Lyft vagnen. Högre. Upp med den.
- Är han loss? - Ja.
Tack.
Det var inget.
- Hur ser det ut? - I morgon når vi snön.
Om en dag når vi toppen.
- Hur mår din pappa? - Han sover.
Han litar inte på Cole. Han har såna gammaldags idéer.
Han tror att människor inte kan bättra sig.
- Håller du inte med? - Nej.
Alla kan begå misstag.
Man kan begå massor av misstag.
Men när man träffar en kvinna och blir förälskad...
Jag förstår.
Tror du det?
Att människor kan förändras?
Ja, det tror jag. Det har jag sagt till Jeremy.
Tack, Glyn.
God natt.
- Hur mår han? - Han sover.
- Han är seglivad. - Det stämmer.
Han är bekymrad över dig, Cole,
nu när du och Laura ska gifta er.
- Ni ska väl gifta er? - Det verkar så.
Vad är gamlingen bekymrad om?
Han vet vem du är. Eller snarare, han vet vem du var.
- Vet han vem du var? - Nej.
Vad händer när han får veta det?
Han kanske inser att jag har rätt.
De låter dig aldrig förändras.
Du är en dåre som hjälper dem.
Vad händer när ni kommer fram? Du får ett stort tack.
När de får höra vem du egentligen är, så sparkar de ut dig.
- Kanske. - Varför inte åka till guldlägret?
Vill du inte hellre ha 1 00 000 dollar än ett tack som de tar tillbaka?
De kanske inte tar det tillbaka.
I så fall är det värt mer än 1 00 000.
Kanske.
Men å andra sidan, kanske inte.
Hur man än ser på saken, så är det en chansning.
Vi ses i morgon bitti.
Låt boskapen trampa upp en stig.
- När hände det? - Han föddes häromdan.
Han fick problem vid trädgränsen.
Lägg honom i en vagn.
- När ska vi rasta? - När vi når bergsryggen.
- Vilken väg tar vi nu? - Till vänster där framme.
Om fyra dar är vi framme vid kolonin.
Den ligger på andra sidan floden.
- Är inte det guldlägret? - Det stämmer.
Det tar bara två dar dit.
Vi ska till kolonin.
Cole, stoppa dem.
Släpp honom.
Släpp den.
- Jobbar inte du med oss? - Nej. Ni jobbar med mig.
- Vad gör vi med honom? - Ge honom mat och låt honom gå.
- Vi borde döda honom. - Sätt er i vagnarna!
- Ledsen att du såg det. - Det är inte jag.
Nu vet jag vem du egentligen är.
- Gillade du det inte? - Jag hatade det.
Det är värt besväret.
1 00 000 är mycket pengar.
Jag gillar kvinnor som vågar döda.
Mot guldlägret!
Så du klarade det inte?
- Tänk om jag inte ger mig av? - Det gör du.
Om du skyndar dig, hinner du före snön.
Red hade rätt. Du borde skjutit mig.
Nu är vi kvitt.
Du kanske är skyldig mig.
- Vi ses, Glyn. - Lita på det.
Varje kväll du går till sängs kommer du att undra om jag är där.
Och en kväll finns jag där. Vi kommer att ses.
Jag trodde att jag hade förlorat min dotter.
Det har jag inte.
Men vi misslyckades, Laura.
Alla människorna jag ledde hit, deras pengar är borta.
All slit till ingen nytta.
Till ingen nytta.
- Vad är det? - Jag tror att jag såg honom.
- Glyn? - Ja.
Även om han följer efter oss, vad kan han göra?
Jag vet inte, men han följer efter oss.
Han ger aldrig upp så länge han lever.
Fortsätt! Vi har två timmar kvar.
- Hjulaxeln behöver smörjas. - Kör åt sidan då.
Kör runt Red och fortsätt framåt!
Jag ska göra upp med honom.
Han särade mig och McLyntock.
Jag borde ha dödat honom. Nästa gång gör jag det.
Det kan bli snarare än du tror.
Titta på stigen bakom oss.
- Är han galen? - Inte vet jag.
- Kör sakta. - Vart ska du?
- Efter McLyntock. - Akta dig.
- Han är snabb. - Ja, men han har ingen revolver.
Vi har en bra stig framför oss.
Ta det lugnt, Cole!
- Är du stirrig? - Tydligen. Vem driver boskapen?
Jag ska bara hämta kaffe, sen återvänder jag till dem.
- Du och Red får driva hjorden. - Red är inte här.
Var är han?
- Var är Red? - Han vände om.
- Varför? - Han såg McLyntock.
Red satte efter honom.
- Han kom inte tillbaka... - Idiot!
- Kör fram vagnarna. - Ta det lugnt. Han är ensam.
- Gör som jag säger. - Jag kör inte fram vagnarna.
Kör fram vagnarna.
- Vad är det med honom? - Jag vet inte.
Men jag gillar det inte.
Kör iväg!
Vänd om!
- Var fick han geväret? - Gissa tre gånger.
- Han är på klipphyllan. - Han siktade på mig.
Det är Glyn. Han är beväpnad.
Han kunde skjutit dig ur sadeln om han ville.
Vänd om!
- Vänd tillbaka. - Vart ska vi nu?
Det finns en annan stig. Sväng av mot floden.
På grund av en enda man? Jag är inte rädd för honom.
- Vad säger du, Lock? - Det är okej med mig.
- Du klarar det, Lock. - Skjut honom i ryggen.
Ge oss en timma. Vi fixar honom.
Skyll er själva.
Hur länge har de varit borta?
Lite över en timma.
De borde ha knäppt honom nu.
Ta det lugnt. De är skickliga.
- Jag vet hur skicklig han är. - Wullie tar honom när han sover.
- Nu sköt Wullie honom. - Det där var ett gevär.
Wullie hade inget gevär.
Inte Lock heller.
Det var också ett gevär.
Är du nöjd nu?
Stigen är en mil bort. Kör igång vagnarna.
Att gå runt kanjonen är lönlöst.
- Glyn stoppar oss igen. - Utan häst? Knappast.
- Vi måste färdas snabbt. - Long Tom! Ta sista vagnen.
Låt din häst springa efter. Kör ledarvagnen. Jag driver hjorden.
Du får det bekvämare i framsätet.
- Är du rädd? - Ja.
Det är jag med.
Håll ögonen på vägen.
Jag ville bara se att hon inte gör sig illa.
Hon klarar sig.
Det blir lättare efter flodkröken.
- Hur långt är det till guldlägret? - Två timmar högst.
Hur kom han hit?
Jeremy. Kom ner hit.
Treys häst var bunden vid vagnen. Släppte du den?
Sluta, annars dödar jag dig.
Jag sa ju att du var för ostadig.
Jag borde ha dödat dig.
Kom igen!
Ta era gevär. Täck mig när jag rider iväg.
- Vart ska du? - Till guldlägret.
Låt honom slåss mot guldgrävarna.
- Hjälper de oss? - Javisst.
När de ser att vi har mat över vintern.
Täck mig!
För första gången i mitt liv, önskar jag livet av nån.
- Han klarade sig. - Ja, det gjorde han.
- Och McLyntock? - Vi kanske fick honom.
Nej, det gjorde ni inte.
Släpp dem.
Låt dem löpa.
Ta deras gevär. Vi kanske behöver dem.
- Ska bli. - Jag visste det.
Nu korsar vi floden. Kan du köra?
- Jag kör. - Jag kör också.
- Klarar du ett fyrspann? - Jag kan försöka.
Trey, vi tar boskapen.
Driv dem framåt.
Laura, håll dig nära ledarvagnen.
- Klarar du det? - Ja då! Hoppla!
Kom igen! Framåt!
Vänta, Laura.
Vi ger oss av!
Förlåt, Glyn. Skavde repet dig på halsen?
Nej, det var inte du.
Jag har haft det ganska länge.
Ända sen du var plundrare vid Missouri-gränsen?
En lynchmobb försökte hänga en revolverman.
Ännu ett ruttet äpple?
Jag hade fel.
Det är skillnad på äpplen och människor.
Det är det verkligen.
Bra gjort, Jeremy! Du klarade det.
Du talar till fel man. Det var han i tredje vagnen.
Du kom och hälsade på mig.
Jag hade inget annat att göra.
- Vänta lite. - Marjie, min älskling.
Det är bra, Trey.
Ger er av, ni två.
Tack så mycket.