~ПОДВОДЕН СВЯТ~
Островите Папуа-Нова Гвинея и Индонезия.
Вулканични газове образуват подводни фонтани...
И в морето експлодира разнообразието на живота.
Рифовете около Тихоокеанските острови,
образуват сърцето на Кораловия триъгълник.
Тук живеят повече морски видове откъдето и да е другаде на Земята.
Толкова много видове живеят тук, че те всички могат да оцелеят,
само ако всеки един вид е ясно отличим от другите.
Това подобно на кученце създание е всъщност оката котешка акула.
Тя живее само в Кораловия триъгълник.
Не е най-добрият плувец, затова предпочита да пълзи.
Килимовата акула е досущ на рошав килим...
...докато се движи.
Маскираните ловци се нуждаят от безкрайно търпение.
Храната трябва да дойде сама.
Огромна дяволска риба дебне пасаж стъклени рибки,
надявайки се да я объркат с жълта гъба.
Рибата-крокодил се слива идеално с повърхността на рифа.
Този път сапфиреното дяволче имаше късмет.
Но от трън, та на глог.
Гигантската дяволска риба може да сменя цветовете си.
Опитът да се скриеш под нея може да бъде много лоша идея.
Каменната риба е изключително непривлекателна.
Почти не се страхува от хищници.
На Земята няма по-отровна риба.
Може да изчака няколко дни да се появи някоя невнимателна риба,
която да доплува близо до огромната й и опасна уста.
Търпеливо чакане и следва това...
Това може да е отчайващо.
Но най-отровните същества тук не са рибите.
Тази характеристика принадлежи на морските змии.
Тяхната отрова е в пъти по-силна от тази на кралската кобра.
Подобно на другите змии, те дишат въздух,
но са способни да се гмурнат на повече от 30 метра
и да останат там в продължение на часове.
Морските змии стават все по-рядко срещани,
дори и тук, в Кораловия триъгълник.
Много от тях са станали на портфейли, обувки и чанти.
В Кораловия триъгълник
мангровите дървета покриват голяма част от бреговата линия.
Тази крайбрежна джунгла защитава острова от ерозия
и служи като буфер срещу бури, а понякога дори срещу цунами.
Лабиринтът от мангровите корени хваща отмитите утайки от островите
и така пази Кораловия риф от задушаване от тиня.
Лабиринтът от корени е сенчеста среда за живот за много създания.
Рояк от раирани морски котки се храни с водорасли, растящи по корените
и на тинестото дъно.
Тези утайки от тиня в заливите
създават полета от органични наноси, пясък и мръсотия.
И ако смятате, че нищо не може да живее тук, ще бъдете изненадани.
Пасаж морски котки се движи по дъното като разбиваща се вълна.
Така рибите отзад минават пред хранещите се отпред и обратно.
Подобно на повечето местни животни, скатът се скрива под тинята.
Човече, мога да видя опашката му.
Попчето е отличен страж, но не толкова добър строител на дупки.
То оставя черната работа на партньора и съдружника си -
полусляпата скарида.
Такава връзка се нарича симбиоза.
И двете животни смятат, че са сключили добра сделка.
Ракът-носач си търси свой симбиозен партньор.
Щастливец е, че е намерил медуза,
която е решил да носи като защитна шапка.
Това е любовен триъгълник.
Пламтяща сепия. Двете малки са упорити ухажори.
Женската е по-голямата, но никога няма да й кажат това.
Те са добри плувци, но обикновено предпочитат да бродят из тинята
на пръсти.
Брачната им прегръдка е малко повече от целувка по бузката.
Мъжкият предава на женската малък пакет.
Или поне се опитва.
Това дали тя ще го приеме, е друг въпрос.
Това е всичко.
По-дълбоко в залива пасаж сепии оформят букет от полупрозрачни яйца.
Мъжка сепия се носи близо до женската, която дооформя съцветието.
След около три седмици суровите яйца ще се спукат
всяко изпуска по около пет скъпоценни камъни като трохи.
Малките сепии ще се носят по пясъчната равнина,
за да започнат свой живот.
Поле градински змиорки се извисява над морското дъно.
Някои порастват до над 2 метра,
достигайки малки животинки, носещи се по течението.
Над рифа рояк от малки цихлиди тършуват за храна край коралите.
По-късно следобед те ще се съберат заедно в дупки в пясъка,
където живеят.
Тъмното създание, което се появява от къщата, е възрастна риба цихлид.
Краткото й появяване може да е сигнал,
приканващ децата й да се прибират за през нощта.
Но преди да си легнат, малките имат едно важно задължение:
трябва да нахранят родителите си.
Двойката възрастни риби-затворници никога не напускат леговището си.
А какво ядат е мистерия.
Някои учени смятат, че децата хранят родителите си със слузест секрет.
Други смятат, че майката и бащата оцеляват
просто изяждайки част от техните малки всяка вечер.
С настъпването на вечерта рифовата сепия тръгва на лов.
Те общуват чрез бърза промяна на цвят, форма и текстура.
Тяхната възможност да плуват без усилие
е осигурена от пореста подкожна калциево-карбонатна структура.
Тази вътрешна черупка дава възможност на сепията да плува.
Сепиите са агресивни ловци.
Атакуват с умопомрачителна скорост...
...пробождайки с чифт светкавично бързи пипала.
Остър език, покрит със зъби като бръснач,
оглозгват рибата до кости.
На юг от Кораловия триъгълник
се намира най-голямото живо образувание на Земята -
Големият бариерен риф на Австралия.
Големият бариерен риф, в сегашния си вид,
е започнал да расте преди около 12 000 години,
в края на последния ледников период.
По това време морското равнище е било със 120 метра под днешното.
С топенето на ледниците морското ниво се покачило.
Корали израснали върху корали,
изграждайки подводни планини от варовик, или калциев карбонат.
Коралите растат чрез комбинация от въглероден двуокис и слънце.
Но балансът на въглеродния двуокис в нашата атмосфера е критичен,
особено за кораловите рифове и за съществата, за които е дом.
Всяко животно тук зависи по някакъв начин от друго.
Този картофен групер е готов за среща с "козметик".
И нека признаем: когато сте групер, всяка помощ е добре дошла.
Рибите-чистачи осигуряват нежна грижа за всеки себеуважаващ се групер.
Докато му правят лицев масаж, рибите-чистачи ядат паразити.
В замяна на това, картофеният групер не се изкушава да ги погълне.
Друга добра сделка.
Коронната медуза бавно пулсира,
принуждавайки малки животни да преминават през жилещите пипалца.
Докато течението отнася медузата, към нея се присъединява риба-пеперуда.
Дори и устните й да са ужилени.
Някои създания не се задоволяват само да вкусят.
Зелена морска костенурка с охота изпълва стомаха си с отровни медузи.
Поглъщайки своята жертва, костенурката внимателно затваря очи,
за да избегне ужилване по чувствителните й роговици.
Източният край на Големия бариерен риф се спуска в дълбините на морето.
Много дълбоководни създания се събират в тези подводни насипи.
Бисерен наутилус си проправя път към по-дълбоки води.
Черупката му има камери, пълни с газ, и така издържа на огромния натиск.
Примитивното му око е като карфица пред светлочувствителната му ретина.
Като самия Коралов риф...
силната му черупка е направена от калциев карбонат.
Някога повече от 2000 вида наутилус доминирали в морето.
Това било дълго преди ерата на динозаврите.
Оттогава климатът на повърхността и в океана се е променял много пъти.
В наше време в дълбините на океана живеят само шест вида наутилус.
Резките климатични промени могат да унищожат видовете,
които не могат да се адаптират бързо.
Въглеродният диоксид е необходим за кораловия растеж,
но ние изхвърляме толкова много в атмосферата ни,
че това причинява глобално затопляне.
Ако температурата на морската вода е твърде висока,
кораловият риф става бял и умира.
Но по-голяма опасност е нов процес на повишаване киселинноста на океана.
Наднорменият въглероден диоксид блокира синтеза на калциев карбонат,
материалът, от който са изградени кораловите рифове,
и черупките на бисерния наутилус,
на сепиите и на скелетите на хиляди други видове.
Много животни могат да изчезнат.
Кораловите рифове може да изчезнат постепенно.
С повишаване на температурата,
много видове мигрират на юг към по-хладни води.
Китът-джудже прекарва зимата в Големия бариерен риф.
През пролетта се отправя на юг към студените води на южния океан.
Остров "Катастрофа", Южна Австралия.
В тези студени води се крие древен морски звяр,
един от най-великолепните ловци в океана.
Голямата бяла акула.
Големите бели акули често достигат дължина до 5 метра.
Акула, която е толкова голяма, може да тежи повече от тон
и може да изяде наведнъж 90-килограмов морски лъв.
Морските лъвове трябва постоянно да бъдат нащрек.
Тук ловуват също и най-големите скатове в света,
търсещи ракообразни и мекотели, криещи се под пясъка.
Скатовете често са заобиколени от свита -
ескадрон от риби-опорюнисти,
готови да се нахвърлят върху малки животни, изскочили от скривалищата си.
През по-голяма част от времето бялата акула игнорира скатовете.
Но невинаги.
Често са откривани големи бели акули със забит шип от скат в челюстите.
Австралийските морски лъвове са сред редките морски бозайници.
Избивани безжалостно в миналото, днес са останали едва около 10 000.
Те изглеждат сякаш са най-безгрижните същества.
Но с глобалното затопляне
животните, обитаващи Южна Австралия, няма къде да се преместят по на юг.
Всяка година в тези плитки градини гигантски сепии се размножават.
Те са най-големите сепии в света.
Мъжките понякога достигат повече от метър дължина.
Големите мъжки се конфронтират, като се съревновават за женските,
криещи се в жълтата гъба отдолу.
Тези сблъсъци рядко водят до сериозно насилие.
Вместо това мъжките се издуват колкото се може по-заплашително.
След това показват готовност за бой с гневни демонстрации на цветове.
Докато големите мъжки се съревновават,
по-малки мъжки, наричани "имитатори", се маскират като женски.
Тогава прикривайки се с женски чар,
лесно се промъкнат покрай дуелиращите се великани.
Женските изглежда намират маскировката на мъжките за доста привлекателна.
Имитаторите са изненадващо успешни любовници.
Гигантската сепия се чифтосва лице в лице
в заплетена прегръдка, която може да продължи много минути.
Желанието да се намери партньор е силно, но тази сепия е гладна.
Острите щипки на рака карат сепията да се колебае.
Никой не иска да бъде ощипан по лицето.
Но вечеря от раци определено си заслужава.
Една женска е снесла своите яйца в процеп под рифа.
Това е последното нещо, което тя прави.
През следващите няколко седмици
всички възрастни мъжки и женски сепии ще умрат.
Гигантските сепии живеят само две години,
но са оставили своето потомство.
След около четири месеца тези яйца ще се излюпят
и ново поколение от гиганти ще унаследи тази подводна градина.
Рояци от мизидови скариди се спускат над рифа като планинска мъгла.
Тези мънички скариди стават храна за много видове.
Един от тях е от най-странното от всички океански създания.
Морският дракон-конче
е един от само трите вида, съществуващи на Земята.
Придвижва се чрез вълнообразни движения с мънички перки на гърба си
и от двете страни на главата си.
Драконът изсмуква вечерята си с дълъг цилиндричен хобот,
който е идеален за лов на малки скариди.
Другият дракон, който живее тук, надминава и най-богатото въображение.
Листовидният морски дракон.
Превърнал е камуфлажа си в изящно произведение на изкуството.
Морските дракони рядко се отдалечават от дома.
Тези нежни креатури не са създадени да плуват бързо или надалеч.
С изменението на климата
подводните градини в заливите на Южна Австралия започват да измират.
Когато тези градини изчезнат, драконите ще изчезнат с тях.
Но има обнадеждаващи признаци на случваща се още по-голяма промяна.
Промяна в самите нас.
Сякаш най-накрая сме готови да поемем отговорността
за вредите, които причиняваме на атмосферата ни, океаните ни
и нашата планета.
Имаме уменията. Ако ги използваме,
нашият завет ще бъде "океанска страна на чудесата".
където дракони все още се скитат, а морски лъвове играят на воля.
Субтитри: 4ivvkkoo
Редакция и 3D субтитри: Phoenix
http://subsunacs.net