Упомоћ!
Молим вас, нема времена. Отета сам.
Одведена сам на неко лудо острво. -Смирите се. Знам где сте.
Останите тамо. Послаћу помоћ. -Много вам хвала.
Морате да пожурите.
Све ће бити у реду, гђице Медисон. -Само мало.
Како то да ми знаш име? -Јер сте једна од мојих гошћи.
Не! Престаните!
Пустите ме! Молим вас пустите ме!
ОСТРВО ФАНТАЗИЈА
Превео: Бамбула
Авион.
Г. Рорк, авион. Стигао је.
Осмеси, народе. Осмеси.
Па... Није лоше.
Боже. -Ово је лудо. -Хвала.
Бесплатни венци од цвећа. -Пиће за добродошлицу. -Узмимо венац!
Да ти помогнем. -Нека. -Не, не зезај. Инсистирам.
Било је баш бучно тамо унутра. Ја сам Патрик.
Гвен. Драго ми је. -Такође. -Добро дошли на Острво фантазија.
И свакоме од вас честитам због победе на такмичењу.
Овог викенда, ви ћете бити наши ВИП гости. Заузврат, само тражимо
да нас хвалите на интернету кад стигнете кући. -Основа маркетинга.
Ја сам Џулија, лична асистенткиња вашег домаћина, г. Рорка.
Која је његова прича? -Тешко је то рећи.
Чуо сам да је Роркова породица купила ово острво
од домородаца пре 200 година за 6 сандука рума.
Ја сам чула да је он био приватни инвеститор деведесетих
и да му је досадила Силиконска долина. -И отворио је забавни парк?
Верујте ми, острво је много више од тога. Овде, све је могуће.
До јаја. -Често бацате петака?
Стално. -Стално, лепи. -Г. Рорк обавља
последње припреме. Срешће се с вама у бару
ради вечерњег пића. У међувремену, одвешћемо вас у ваше собе,
да се пресвучете и освежите. -Нема мреже.
Претпостављам да није све могуће.
Господо, молићу да вас двојица сачекате у бару. Ваше собе биће убрзо спремне.
А остали нек ме следе. Ваши бунгалови су овамо.
Лепи! Не могу да верујем да си ме повео.
Дај, бре! Не би био одмор из снова без мог малог брата. Зар не?
Ево.
Новац није неопходан овде.
Је ли ово само за мене? -Зове се Острво фантазија с разлогом.
Место где је све могуће, рекли сте.
Нисте рекли како.
Г. Рорк кроји сваку фантазију посебно за госта.
На основу упитника од једне стране? -Признаћу, релативно сам нова овде.
Како г. Рорк ради то што ради и за мене је мистерија као и за вас.
Оно што знам...
је да ће вам се живот променити заувек.
Надам се да сте спремни.
Изволите. -Узећу две.
Хвала. -Сјајно. Треба ми пиће. -Извини, попићу оба.
Можемо ли да разговарамо с г. Рорком, молим?
Још немамо собе. Господине? Ало? -Мој брат ти се обраћа.
То сам ја. Ја сам му брат. Ало? -Само мало. Ви сте стварно браћа?
Мислиш да не можемо бити браћа јер смо различите боје коже?
Друже, расиста? -Не. Хоћу да кажем... -Шта хоћеш да кажеш?
Не зезајте. -Не волиш Азијате?
Зашто мрзиш Азијате? -Нисам то рекао.
То си дословце рекао. Имаш расистичку фризуру.
Погледај му фацу. -Само се шалим. Не. Мој тата је оженио његову маму
кад је овај малиша још био у пеленама.
Ја сам Џеј Ди. Њега можеш да зовеш "Ти". -Човече.
Шта је? -Причали смо о томе. -Свеједно. -Надимак с колеџа.
Може "Бракс." -Патрик. Драго ми је, момци.
Момци, ви можете узети Патриков бунгалов а он може са мном.
Ја сам Мелани. Не бих рекла да смо се упознали у авиону.
Било је бучно. -Ја могу бити бучна.
До ђавола. -Нападна си, Мелани. -Ниси ни свестан колико, Патрик.
Која је твоја фантазија?
То је питање за у собу. -Интересује ме како ово функционише.
Исто то сам се питала. -Виртуелна реалност, очито.
Можда је то попут играња улога уживо. Прилично је забавно.
Тако сам чуо. Од штребера.
Извукао си се. -Хвала. -Кладим се да је у праву.
Мора да је тродимензионално искуство.
Шта ако фантазија укључује особу из вашег живота? -Холограми, као Тупак.
Шта ако је то неко ко је умро? -Тупак.
Видео сам на Редиту да овај тип убацује у пића много халуциногена.
Лудо.
Обећавам, једино у тим пићима
је најбољи увозни рум. Добро вече. Ја сам г. Рорк,
амбасадор ваших најинтимнијих жеља.
Да вам званично пожелим добродошлицу на Острво фантазија.
Хвала, г. Рорк. Управо смо разговарали
како ово функционише. -Ускоро ћете сазнати.
Обећавам, нећете се разочарати. Острво има 2 правила.
Само једна фантазија по госту. И друго, морате наставити своју фантазију
до њеног логичног краја, по сваку цену. -Зашто не бисмо?
Фантазије се ретко одиграју онако како ви или ја можемо очекивати,
али оне се увек одиграју тачно како треба.
Чак ни ви не знате како ће се оне одиграти? -Само острво зна.
Ја сам само понизни настојник.
Кад све ово почиње? -Након што се добро наспавате.
Мој брат и ја још немамо собе.
Надам се да је "острво" спремно за жестоку
али правичну рецензију на Јелпу.
То је зато што, господо, ваша фантазија почиње сада.
Колико је далеко? -Да. Не волим напад из заседе.
Зато те Џени откачила? -Прерано, Ти. Не зезај.
Престани с надимком. Не шалим се. -Веома смо близу.
Написали сте у упитнику да вам је фантазија да имате све?
Да. -Па, све ово је ваше.
Боже.
Урадио је салто уназад. Успео је!
Неоригинално, Рорк, али ипак ми се свиђа.
Шампањац, момци? -Не за мене. Азијско руменило.
Рорк, не заборави шта сам ти рекао за мог млађег брата Бракса.
Рекао сам му да си геј. -Како бих могао?
Мислиш да зато што сам геј само желим
голишаве, набилдоване, сочне, привлачне мушкарце? Имам прљаве мисли, момци.
Баш прљаве мисли. Имам баш прљаве мисли. -Острво фантазија!
Ако вам требам, зовите.
Уживајте вечерас. -Хоћемо.
Ово је добра вутра.
Добро јутро.
Г. Рорк вас зове.
Гђице Олсен, молим вас, седите. -Хвала, г. Рорк.
Помажем људима да реализују своје фантазије веома дуго.
Често, они су невероватно немаштовити. Мноштво ствари у вези са сексом. -Да.
Али ваша је прилично апстрактна.
Написали сте, "Срећа и ја нисмо нешто компатибилне.
Грешке и кајања, ми смо добри пријатељи.
Да имам једну жељу, то би било да добијем нову прилику."
Је ли прекасно да променим да буде у вези са сексом? -Не. Свиђа ми се ово.
Ово је изазов. И прихватам. -Добро.
Шта вам се не свиђа у вашем животу? Почнимо с вашим послом. Некретнине.
Углавном комерцијалан. Шта ту има да се воли? -У вези?
Сама. Хоћете да имате децу? -Извините,
да ли је ово психотерапија или одмор? -Ако имате среће, и једно и друго.
Увек сам замишљала себе с једном девојчицом.
А с ким сте се надали да добијете ту девојчицу?
Гђице Олсен, кајање је болест.
Предуго вас је унесрећивало, а ја вам могу помоћи да га излечите.
Ако ми дозволите.
Звао се Ален. -Веома добро. -А зашто није ишло с г. Аленом?
Лош тајминг. Кад смо се упознали, била сам психички лоше.
На вечери поводом наше годишњице, запросио ме је. Ја сам рекла не.
Нисте веровали да вас Ален воли јер ви не верујете да заслужујете љубав.
Да можете проживети тај тренутак изнова, да ли бисте рекли да?
Да.
Иза оних врата је ваша фантазија.
Шанса да промените тренутак за којим највише жалите.
Госпођице.
Шта је ово? -Гђице Олсен, молим вас.
Врата.
Маестрос?
До последњег детаља. Како сте... -Да.
Да, овде вас је г. Ален запросио.
Довели сте га? Знали сте? -Замало да помислим да си ме испалила.
Резервација на име Чејмберс. -Да, господине.
Овуда.
Алене, извини... -Зашто?
Зато што су те увукли у ово. Не могу...
Боже. Ниси ваљда платио да дођеш овде, је ли?
Не. Што се тиче превоза било је: "Бесплатно је, друже. Све је у реду."
Шта? -Уживајте у јелу.
Можеш престати да глумиш сад. Нисам причала с тобом 5 година,
а ти се само појавиш овде, изгледаш сјајно, узгред. Ниси уопште остарио.
Видео сам те у свом кревету јутрос. -Да ли је ово интервенција?
Глумиш са мном а ја научим нешто о себи?
Кад и где си ударила главу данас? Озбиљно, да ли си добро?
Опрости.
Нисам ово желела. -Ово вам је друга прилика да прихватите
његову брачну понуду. -Али која је сврха? То ништа не мења.
Овде сте јер вам је кајање уништило живот.
Немојте опет да зажалите. -Али...
Ово није стварно. Да ли је? -Ово је Острво фантазија.
Стварно је колико му допустите.
Претпостављам да чувају најбоље за крај. -Ни твоја фантазија није почела?
Не. Могу ли да ти се придружим? -Молим те. Од овог нема вајде.
Желите ли коктел, господине? -Не, хвала. -Нервозан? -Мало.
Питала бих те за твоју фантазију опет,
али ниси хтео да причаш о њој синоћ, стога...
Ово ће звучати глупо. Одмалена сам хтео да приступим војсци.
Али мама ме је натерала да обећам да нећу, па сам постао полицајац.
Мислио сам да ћу чинити добра дела, видети акцију.
Али ниси? -Не. Догодио се инцидент. Заглавио сам у канцеларији.
Кад се ово десило, помислио сам: "Ово ми је шанса да изигравам војника,"
чак иако су то само глумци с ћорцима и... -Никад ниси приступио?
Која је фора с плочицама? -За срећу.
Ако бринеш да твоја фантазија глупо звучи,
само чекај да чујеш моју. Освета над насилницом из детињства.
Малтретирана си? -Касно сам ушла у пубертет.
Била сам грађена као мали дечак.
Па кад је најпопуларнија девојка у школи
узела мене за своју омиљену мету, нисам то добро поднела.
Нисам сигурна како треба да поднесеш кофу воде из ве-це шоље
на својој глави на прослави мале матуре.
То је ужасно. -Била сам веома анксиозна
па ме је мама натерала да идем код једног психијатра,
такозвани Доктор Мучитељ. Понекад је толико причао,
да ми је долазило да му захефтам уста. Др Мучитељ
ми је рекао да пишем писма школским друговима с којима желим да се повежем.
То је била вежба. И једног дана, Слоун, моја мучитељка, украла је писма
и онда их залепила свуда по мензи.
Била сам заувек жигосана као "психотична прогонитељка наказа".
Само хоћу да осетим како је то кад се замене улоге.
Очито, фантазија неће бити стварна,
али зато идемо да гледамо хорор филмове
и возимо се ролеркостером, зар не? Да осетимо нешто?
Рекао бих да је ово узбудљивије од вожње ролеркостером.
Г. Саливен, можете ли нас оставити насамо?
Морам да дам гђици Кол инструкције.
У међувремену, можете да радите склекове или трбушњаке.
Чучњеве, можда. -Не, у реду је. Он зна за Слоун. Превазилазим то.
Добро. Немојте да вежбате. У лобију је лифт.
Унутра, притисните дугме за спрат без имена.
Могу ли је снимити телефоном? Да се могу подсетити. -Ваша је фантазија.
Исусе.
Има ли кога?
Ја сам на Острву фантазија. У веома језивој контролној соби сам.
Започећу с овим чудом.
Има много црвених дугмића.
Ово трепери. Мора да је то оно право.
Ево.
Немогуће. Слоун?
То је стварно добар холограм.
Изгледа боље од Тупака.
"Отвори ме."
"Различити дугмићи за различиту освету. Уживај."
Добро, Холо-Слоун. Забавимо се.
Боже. Боже, то је било чудесно.
Вода из ве-це шоље. То. Као на прослави мале матуре.
Мамици се свиђа.
Стани, то је Слоун.
То није њен муж.
Добро. -Боже, то никако није њен муж.
Добро.
Срање.
Кад си на Острву фантазија...
То је њен муж.
Слоун? Шта је ово?
Је ли то Грег?
Немој ми рећи да си тамо последња два дана.
"Последња два дана"? -Како си могла ово да ми урадиш?
Хоћеш ли нешто да кажеш? -Боже.
Рорк? Ту си? Завршила сам. -Пустите ме!
Капирам. Моја фантазија је била освета,
али нисам мислила да ћеш је стварно киднаповати. Хајде.
Ваша униформа, војниче. -То је то?
Само је обуците. Знаћете кад је ваша фантазија почела.
Време је за борбу. -Уживајте.
Шта то радиш? -Шапући. -Ти си део моје фантазије?
Ово место није оно што мислиш да јесте.
Људи умиру овде. Ако ме не послушаш...
Срање. Превише их је. -Куда ћеш?
Да пођем с тобом? -Не мрдај. Немој ни да си помислио на то.
У реду је. И ја сам војник.
Шта радиш овде? -Раздвојио сам се од своје јединице.
Нисам знао да има још један тим. -Ми смо...
на тајној операцији. -Изненађен сам што те видим овде.
Мрзим изненађења. И лажове.
Ја нисам... Не, али ово није... -Можеш то рећи поручнику.
Умукни и ходај.
Добро. Добро изгледате, момци. Страва.
Јеси ли се забавио са својом луткицом, Алехандром, синоћ?
Чуди ме што уопште може да стоји.
Чуди ме да га није одбила твоја ужасна тетоважа.
Једва чекам да је ласерски уклоним. -Озбиљно. -А ти?
Видео сам те како разговараш с Малибу Барби синоћ.
Како је то прошло? -Честити? Веруј ми, то име
је њена сушта супротност. Креснули смо се. Двапут.
Коначно си преболео Џени? -Коју Џени? -Честити?
Дођи овамо. -Ћао, момци. -Ћао. Шта има?
Уђи. -Хвала. -Чуо сам да сте вас двоје лудо провели ноћ.
Да. -Да. Лудо... Колико је плакао. -Шта?
Извини. Зар не постоји нека политика тајности
фантазије госта? -Да погађам. -Џени.
То је заправо симпатично. Она је његов месец и звезде.
Знаш шта, Чес? Не знаш да чуваш тајне.
Раскинула је с њим због мене. -По милионити пут, не, није.
Провели смо вашу годишњицу пушећи вутру и играјући Марио карт.
Зар не би могао да се вратиш кући?
Наши безвезни родитељи су га се одрекли кад је признао да је геј.
Пре 7 година. -Бити геј није било прихватљиво тад. -Зар не би било лепо
да свако има своју гајбу?
Доста с питањима. -Лепи, у праву је.
Замрзао си свој живот због мене.
Можда треба да се иселим. -Ко би онда спавао на каучу?
Нико. О томе се и ради.
Појасу невиности, можеш ли нас оставити насамо?
Да. -Много хвала. Видимо се убрзо. У реду.
Батице, слушај, полудео си због те вутре.
Мој живот се није замрзао због тебе.
Распада се због тебе. У реду? Хајде.
Хајде да видимо које све кул ствари ова кућа има да понуди. Ћао, модели!
Ћао! -Ћао, момци! -То је тако кул.
Нема оправдања за 14 кутија. -То је била застрашујућа група извиђачица.
Четрнаест? -Четрнаест. Пази шта ти кажем, кад будемо имали децу,
бићу веома попустљив.
Кад будемо имали децу?
Знам да је прошла само година, али због тебе мислим на будућност.
Супер је што сам те видела,
али не мораш да настављаш с овом шарадом.
Гураш ме од себе јер си ти таква, али...
Тражим од тебе да не радиш то овог пута. У реду?
Хоћеш ли се удати за мене?
Да. -Да.
Браво.
Шампањац, молим! Шампањац. Душо?
Али ово је само фантазија. -Коју желим до краја живота.
И ја.
Друже, нећеш веровати шта имају у мојој величини. О, лепи.
Нема шансе!
Закаснио сам. Хајде опет. -Добро.
Друже, ово место би посрамило и МТВ Гајбу. -Ово је рибут.
Лепи. -Шта је? -Да ли је оно тајна соба?
Кладим да се тамо држе све добре ствари.
Сигурна соба! -Осећам се као Џоди Фостер
у оном филму с Џоди Фостер.
Боже. -Ово је страва. -Види ово. Мапа целе куће.
Да ли сви богаташи имају сигурну собу?
Да. Морају да троше биткоине на нешто.
Као што су гараже поред складишта оружја?
Да, молим. -Боже! -То!
Хоћемо ли га звати "Алехандро"? -Он је пацифиста.
Мислиш на његову киту. -Да. -Има смисла. -Боже.
Боже. Погледај све ове камере, лепи.
Брате, надам се да немају камере у купатилу.
Радио сам одвратне ствари тамо. -Имамо много телохранитеља.
Да. Фаце морају да имају обезбеђење, зар не? -Морају да имају и бомбе?
Имам идеју.
Батице!
Зар ниси гледао Браћу по оружју?
Пустим ли ову ручицу, експлодираћемо. -Нек експлодира. -Урадимо то.
Наставите. -Можете ли мало олабавити ово?
Моја фантазија није укључивала везивање.
Не знам зашто се жалиш, али...
Бацићу поглед. -Пусти ти њега, Химоф. Идемо.
Добро. Шта ви радите, момци?
Каква је ово мисија? -Држе америчке таоце
одмах иза границе. Ушуњаћемо се да их извучемо.
Још неку поверљиву информацију хоћеш да поделиш са затвореником?
Дај, бре, водниче, он је Американац. -Можда. Али није војник.
Поручниче!
Треба да попричате с овим типом. Тврди да је један од нас.
Где сте га нашли? -У извидници поред јужног гребена.
Мислио сам да смо једина јединица на терену. -И јесмо.
Имаш ли име? -Шта то радиш, Рорк?
Снизи тон. -Доста с глумом. Зови Рорка.
Нисам ово тражио. -Имаш 10 секунди да се идентификујеш, војниче.
Свака им част, изгледаш као он. Али знаш шта?
Био је много виши од тебе. -5 секунди. -Сам ћу позвати Рорка.
Доста с глупостима. -Склони руке с мене. Не дирај то.
Зашто је моје име на твојој плочици?
Контакт! -Заштитна паљба! -Десно! -Заштитна паљба!
Доле!
Ало?
Молим вас, треба ми помоћ.
Да ли сте управо послали некога?
Рорк, ако ме чујеш, знам шта сам рекла.
Хтела сам да понизим Слоун и гледам је како плаче, али нисам на ово мислила!
Доста! Престани!
Др Мучитељ?
Не. Не, стани!
Хајде.
Не, стани!
Срање.
Интерфон.
Извињавам се... молим те настави.
Хоћу да јој одсечеш домали прст на...
На левој руци. Не! На, десној руци.
Десној руци. Ово је моја фантазија. Само то уради.
Лако.
Мередит? -Мелани? -Шта радиш овде?
Исто што и ти. Киднапована сам. Хајде. Брже.
Хвала. Спасла си ми живот. -Још ти није спасен.
За најбољи викенд у нашим животима! -Јебеш ти руменило, попићу у то име.
Да ли су то били хици? -Можда је неко провалио у складиште оружја.
Ласерски маркер.
Хајде, модели. Хајде. Не паничите.
Сигурна соба! -Да! Хајде! -Каква сигурна соба? -Хајде, модели!
Не могу да трчим у овим ципелама! -Народе, хајде! Овде горе је! -Брже!
Боже. -Народе, хајде!
Дођите овамо. Овде је. -Ја ћу да позовем Рорка.
Да ли ви и ваш брат уживате у фантазији?
Свидела нам се док се нису појавили наоружани типови.
Хајде, момци. Улазите. Озбиљно. -Да. Изгледа да су то Калашовљеви људи.
Ко је Калашов? -Бизнисмен,
претходни власник куће. -Каквим се бизнисом бавио?
Бојим се да је проблем код тога да имате све
обично тај што други људи желе то да узму. -Ми не желимо да имамо све.
Желимо да позајмимо то за викенд.
Скидај се с телефона. Морамо ући у сигурну собу. Хајде! -Врата! -Шта је?
Не! Чес! То смо ми. Ало?
Понашаш се као кретенка. -Рорк, озбиљно, ја сам прави млакоња.
Чак ни не користим сигурне собе. -Као што сам вам рекао, чим фантазија почне,
морате је наставити до њеног логичног краја.
Нико није знао шта си тиме мислио! -Лаку ноћ.
Спустио је слушалицу.
Добро, ми... Знаш шта? Треба да се смиримо. -Добро. -Треба да се смиримо.
Ово је све лажно, зар не?
Алехандро је одличан глумац. -Шта да радимо?
Предајемо се! -Још покушавам да обрадим ово.
Тебе и мене је отела иста особа?
Знам. Лудо, зар не? -Како си побегла? -Ударац главом.
Набила сам главом чувара. Украла сам му пиштољ и упуцала га.
Да. -Шта се десило с пиштољем?
Изгубила сам га.
Какав то уврнут, одвратан психопата би желео да ми уништи живот
и натера ме да гледам? То је очито неко кога обе знамо.
Неко с ким смо ишле у средњу. А психотична прогонитељка наказа?
Знаш она што је свима писала писма? -Да.
Стварно добар закључак. -Како се оно зваше?
Мередит? -Боже. -Шта је? -Натерали су те да носиш то?
Жао ми је. Не знам како смо обе завршиле овде али ти си нас извукла
из оног пакла. -Никакав проблем. -Сад ћу ја да нас одведем кући.
Довели су ме овде бродом. Нађемо ли обалу, наћи ћемо излаз одавде.
Уколико ваша фантазија није да умрете, боље пођите са мном.
Вероватно би требало да пођемо с њим. -Да.
Нешто није у реду?
Не, не.
Све је у реду.
Све је савршено.
Ало?
Има ли некога тамо?
Ошамућен и збуњен.
Као онај филм што је изашао прошле године.
"То волим код средњошколки." -Зачепи, Химоф. Нема више блицева.
Не, не. Могу да објасним.
Да. И боље би ти било. Ти и ја ћемо мало попричати. Идемо. На ноге.
Ходај. На твојим плочицама је моје име.
Онда нађем ово у твом новчанику. -Пажљиво с тим.
Зашто имаш слику мене и мог сина? -Мораш бити искрен са мном.
Да ли си глумац? -Да ли сам глумац? Ја сам војник.
Време је да ти будеш искрен према мени. Одакле ти ово?
То сам ја кад сам имао 9 година. -Немој.
То је мој син. -И има надимак. Који је?
Зашто ти не кажеш мени? -Печ.
Грешка. Али.
Онда нађем твоју личну карту.
Твоје лице с именом мог сина и датумом рођења.
Доста играња. Време је да ми кажеш о чему је реч овде.
Рођен сам 4 месеца пре термина. Доктор је рекао да нећу преживети, али јесам.
Рекао си да се нисам предавао. Да сам био борац.
Као Мухамед Али.
Ко ти је испричао ту причу? -Ти. Сваког рођендана.
Кажеш да си ми ти син?
Немогуће. -И ја сам то мислио. Сад нисам тако сигуран.
Кад си га последњи пут видео? -Пре девет месеци...
и седам дана. Падала је киша.
Није хтео да узме мамин кишобран. Хтео је да ми покаже да је чврст.
Нисам зато то урадио. Да не видиш да сам плакао.
Како је ово могуће? -У питању је ово место, ово острво.
Може остварити шта год пожелиш. Ја сам рекао да желим бити војник.
Заправо сам желео да тебе видим поново. Некако је острво знало.
Кад си ме последњи пут видео? -Пре 27 година, 6 месеци и 5 дана.
Значи нисам се вратио кући? -Умро си спасавајући своје људе
на тајној мисији у Венецуели. -Венецуели, сигуран си?
Наравно. Зашто? -Јер ћемо тамо бити сутра.
Окупи екипу. -Г. Рорк.
Гђице Олсен, добро јутро. -Стварно добар фотошоп.
Не знам како сте ми ушли у телефон док сам спавала, али изгледа као права.
Права је. Рекли сте да Алену, па сте венчани.
Изгледа као дивно венчање. -Тек ме је запросио синоћ. -Сигурни сте?
Нешто је другачије код њега.
Изгледа старије. -У браку сте пет година.
Не разумем.
Тата, погледај шта сам нашла. -Боже. -Зове се Лајла.
Она је моја... -Ћерка.
Овакав живот сте одувек желели, зар не?
Доста. Она је дете. -А ви сте јој мајка.
Сами видите.
Бебице.
Лепо спавај, душо.
Како је ово могуће? -У питању је острво.
Острво има велике моћи.
Први пут сам чуо легенду о њему пре много година.
Место где је све могуће. Био сам опседнут.
Убедио сам жену да ми помогне да га нађем.
Наше путовање је било дуго и тешко, и...
Умрла је пре него што смо дошли.
Кад сам коначно открио ово место, пожелео сам да опет живи.
Да се врати онаква какву сам је упознао. Заувек.
Оно ју је вратило у... У живот? -Да.
Све док сам овде и оркестрирам све фантазије, она ће живети.
Острво је и вама испунило жељу.
Да имате породицу коју сте одувек желели.
Живот о коме сте одувек сањали. -Још песка са стране.
Савршено је. -Предлажем да почнете да га живите.
Мама, дођи да се играмо!
Завршавај, водниче.
Хајде са мном. Узми свој ранац.
Поручниче, овамо.
Шта то радиш, Химоф? -Вас двојица толико личите, можда сте род.
Мислио сам да... -Не ради то. Не мисли. Ради свој посао.
Не знам како је ово могуће, али верујем ти, стога идемо.
Право напред је Панама. Могу нас одвести кући одатле.
Стани. Отказујеш мисију? -Не. Извлачим нас одавде.
Не смеш то. Ти си херој. -Знаш шта је херој?
Херој је неки тип који је превише глуп да остане жив.
Не, не. Ово није оно што треба да се деси.
Шта онда треба да се деси? Треба да умрем?
Идемо. -Ако ово урадиш,
ако побегнеш, не знам шта ће се десити теби, мени,
али знам да они људи тамо, твоји људи,
сви ће умрети јер нећеш бити тамо да их спасеш.
Не знаш то. -Знам! Зато имам твоје плочице.
У питању је била бомба. Бацио си се на њу да спасеш своје људе.
Био си херој.
Био си мој херој. -Слушај...
Можда си одрастао без оца, али ја ћу отићи кући код свог сина.
Ово је грешка, грешка због које ћеш се кајати остатак живота.
Неко је умро и могао сам то да спречим, стога ми веруј. Знам.
Барем ћу и даље бити жив.
Не смеш да будеш кукавица. Нећу ти дозволити.
Који избор имам? -Завршићемо мисију. Спасићемо твоје људе.
Али рекао си да ћу умрети у Венецуели. -Умро си.
Али ја сам овде сад.
Кажете да сте гости? -Да.
И никад нисте чули за Калашова? -Не. -Да.
То што је он рекао. -А ми смо само глумци
на Острву фантазија.
Да. -Аха. -Боже.
Добро си?
Добро. Један од вас рећи ће ми истину. Да ли сте ви мале барабе
мислиле да тек тако можете убити Калашова и преузмете контролу?
Не знамо ко је Калашов.
Искрено, мислио сам да причаш о вотки.
Нисмо никога убили. -Нисте, али ваши телохранитељи јесу.
Али нема везе јер смо их убили. И пре него што убијем вас двојицу,
рећи ћете ми шта сте урадили с кешом и кокаином. -Кеш? -Кокаин?
Не, ми... Мало смо шмркали кокаин. Брате.
Срање. -Наставите ви да се правите луди
а ја ћу вам показати колико сам добар глумац.
Не, мислим да је дошло до неспоразума.
Већ смо разговарали с Рорком, и рекли смо да смо завршили.
Ово је између вас и њега.
Не ради то! -Не!
Кунем се, немам појма где је дрога или кеш, у реду?
Сигуран си? Јер ћеш остати без руке.
Не знамо. Молим вас! Да знамо, рекли бисмо вам!
Ово је требало да буде забавно. -Да.
Фантазија! -Можда ово није ваша фантазија.
Можда је моја. -То је уврнуто. Боже!
Добро, добро! Знамо где је новац! -Реци ми.
Реци ми! -Доле је.
Близу гараже. -Да!
Добро. -Боже! -Ти остани са Златокосом.
Ти, пођи са мном.
Овај замак ће бити моја кућа. -Боже. -Шта? Само твоја кућа?
Већ се селиш? Могу ли да дођем да живим с тобом?
Не. -Зашто не? -Знаш зашто, мама.
Требају ми шкољке за кућу.
Ако ћеш се осећати боље, ни мени није дозвољено да живим тамо.
Ово је све што сам одувек желела.
Камо среће да сматрам да то заслужујем.
И заслужујеш.
Много вас волим.
Куда ћеш?
Да доведем ствари у ред.
Г. Рорк, могу ли да разговарам с вама?
Хоћу нову фантазију. -Мислио сам да сам био веома јасан.
Једна фантазија по госту. -Разумем шта сте рекли.
Али ја сам... -Не. Верујте ми.
Људи би убили да имају то што ви имате, породицу.
Молим вас, уживајте у њима док можете. -Не разумете. Г. Рорк.
Треба ли да му верујемо? Скоро да је страшан као и онај претходни.
Зашто би се неко претварао да нас спасава? -Ти.
Дејмон. -Дејмоне. Ходале смо целу ноћ.
Реци нам шта се дешава пре него што наставимо.
Изложени смо овде. Рорк има очи и уши свуда. -Ко је Рорк?
Питај њу.
Немам појма о чему он то прича. Треба да наставимо. Хајде.
Брже. Можемо разговарати овде доле.
Где доле? Куда идемо? -Хоћете да одете с овог острва или не?
Не одвајајте се. Није вам паметно да се раздвојите.
Одвратно.
Овуда. Не. Станите. Можда... Можда овуда. Не.
Можда... Можда овим... Не.
Овуда.
Хајде, плавушо.
Зезаш ли ме? -Дође до поплаве током плиме.
Не треба да се плашиш воде. -Сјајно.
Идемо.
Шта је то било? -На шта мислиш?
Морске змије. Привлачи их кретање. Не плашите се.
Ходамо кроз прљаву воду у мрачној пећини
пуну морских змија и да се не плашимо. Супер лако.
Шта је било?
Ја... Ништа. Није битно.
Овамо горе је.
Опраштам ти.
У шта гледам? -Своју најинтимнију жељу.
Зато сам вас довео овде, да саме видите.
Твоја фантазија је да опет будеш заједно са својим мужем?
Какво је ово место? -Био сам ангажован да то сазнам.
Ја сам приватни детектив. Клијент ми је понудио велики новац
да сазнам шта се дешава овде и како.
Хоће моћ острва за себе. Резервисао сам боравак пре 3 недеље.
У почетку сам био скептичан, али онда је моја фантазија почела.
Видео сам ћерку, коју сам изгубио пре неколико година. Била је прелепа.
Али онда се све изопачило, постало је ноћна мора.
Рорк је нашао мој сателитски телефон
и уништио га пре него што сам позвао помоћ.
Знао је све.
Ово место је зло. Рорк је зао.
Небитно му је ко ће живети а ко умрети. Али ја знам како да га зауставим.
Да, знам. Моћ острва потиче од овог чуда из стена.
Потамни воду, свуда капље. Може да уради немогуће ствари.
Оживљава вољене,
претвара их у црнооке зомбије, као што је урадило с мојом ћерком.
Нисам сигуран како Рорк то ради. Али користи воду да испуни фантазију.
Ја ћу је искористити да га разоткријем као чудовиште.
Зато си ми ти потребна да прокријумчариш ово с острва.
Знам приватног пилота, један сат далеко.
Нађи телефон у хотелу, позови га на овај број,
побегни с овог острва с чутурицом.
Реци свету за ово место. -А ти? -Рорк ми неће дати да се приближим хотелу.
Али што се њега тиче, ти си само гошћа. -Гошћа? -Шта?
Не, нисам. -Да. Видео сам те како излазиш из авиона.
Дошла си овде авионом? -Не.
Шта? Луд је.
Спасла сам те, сећаш се.
Твоја фантазија је била да ми уништиш живот? А ко су сви они људи?
Боже. Ти си психотична прогонитељка наказа.
Урадила си све ово због неколико шала? -Шала?
Мучила си ме сваког дана годинама. -Молим те. Мало сам те задиркивала.
Била сам толико трауматизована да сам морала да завршавам средњу од куће.
Било је погрешно што сам покушала да ти уништим живот
али ти си прва уништила мој. У ком смеру је хотел?
Спремна сам да одем с овог острва. -Показаћу ти. Хајде.
Џулија? Џулија, јеси ли добро?
Добро сам. -Попиј мало воде. -Не, молим вас, добро сам.
Дивно је тамо. Молим вас, идите уживајте у својој фантазији. -Не могу.
Хоћу нову.
Морали бисте да питате г. Рорка. -Пробала сам. Неће да слуша.
Хоћу да променим тренутак
због кога се највише кајем, али изабрала сам погрешан.
Нисам мислила да ће ишта од овога бити стварно,
а сад имам 5 година сећања на ћерку коју нисам имала јуче.
За нову фантазију, вољни сте да се свега одрекнете? Властитог детета?
Пре 6 година, догодио се несрећни случај. Пожар у мом стану.
Зато сам рекла г. Рорку да сам била психички лоше. Неко је умро,
а ја сам била крива. Ако могу то да спречим а не спречим,
не бих могла да живим с тим сазнањем, Џулија. Преклињем те.
Молим те, помози ми.
Ако ће ваша фантазија променити тренутак због кога се највише кајете,
не желите нову фантазију.
Хоћу своју фантазију. -Гђице Олсен, престаните. -Не тражим нову.
Тражим да се иста фантазија изведе како треба.
Да сам знала да кад изађем из авиона могу променити прошлост,
нема сумње шта бих одабрала.
Жао ми је што тек сада верујете у острво, али правила постоје с разлогом.
Али то нису једина правила. Јесу ли? Имате и ви једно.
Све док извршавате наређења острва, ваша жена ће живети. То сте ми рекли.
Већ сам вам дао фантазију. -Обманули сте ме.
Моја фантазија је била да добијем нову прилику,
али нисам такву нову прилику желела.
Да ли сте спремни да ризикујете живот своје жене због тога?
Добро. Сигурно то желите?
Ово није оно што желим. То је оно што морам да урадим.
Не.
Ник! -Помози ми! Заробљен сам!
Хајде, Џеј Ди! -Само мало, Бракс, Џеј Ди! -Жено, дошло је до пожара. Хајде.
Хајде! -Не, станите!
Степенице с десне стране! -Ник! -Упомоћ! Заробљен сам!
Немој да дозволиш да умрем, молим те! Не могу да дишем! -Ник!
Идем по помоћ! Само се држи! -Молим те не иди!
Поличајче! -Назад. Хајде! -Неко је унутра!
Морате ми помоћи да разбијемо врата. -Молим вас смирите се.
Помоћ стиже. -Патрик? -Извините, знамо ли се?
Ватра је у мом стану. У питању је мој комшија изнад, заробљен је.
Морате да уђете унутра! Помозите ми да разбијемо врата.
Треба да сачекамо ватрогасце.
Стићи ће сваког тренутка. -Прекасно ће стићи! Морамо га спасити!
Мораш ми помоћи да га спасем!
Стварно треба да сачекамо ватрогасце.
Ја се враћам унутра. -Настрадаћете!
Не јуначите се!
Молим вас помозите ми! Молим вас! -Стижем, Ник!
Покушавам да нађем нешто чиме ћу да ти разбијем врата.
У замци сам овде. Не могу да дишем.
Овамо је.
Боже. Твој брат је сада мртав.
Ти си такође мртав. Нико не може да спасе вас двојицу гованцета.
Алехандро може. -Ко? Ко...
Брате. -Ово није твоја фантазија, сероњо.
Да ли сте чули то? -Звучало је као пуцњава.
Нисам тебе питала. -Звучало је као пуцњава.
Није тешко рећи "извини".
Да, то би био добар почетак. -Мислио је на тебе.
Мислио сам на обе.
Ти звучиш као права мисица тинејџерка кретенка за 2009.
Време је да се искупиш због прошлости и тражиш опроштај. А ти.
Одрасти. Престани да дајеш овој њеној тинејџерској верзији
власт над твојим животом. Освета неће да те поправи.
Само ти можеш себе да поправиш. Боже, како ме подсећате на ћерку.
Никад није радила оно што је било у њеном најбољем интересу.
Извући ћу вас обе с овог острва, у сваком случају.
Идемо.
Идите! -Престани!
Престани! Молим те, не! -Губи се одавде!
Не!
-Не!
Спасао нас је. -Како бисмо могле отићи с овог острва.
Само мало. Морам да узмем његову мапу.
Хајде.
Буди позади и пази нам леђа.
Не, идем с вама. -Не.
Ако ствари крену по злу, то је зато што смо упали у заседу.
Постарај се да се то не деси.
Сачмара ти неће бити довољна да спасеш себе и свог глупог брата!
Нешто овакво? Не бих то радио.
Пустим ли ову ручицу, одлетећемо у ваздух. -Врати осигурач.
Добро, добро. -Оружје на под. Сместа.
Мој пријатељ горе нема сумње да ће убити твог брата.
Онда ће убити тебе сигурно. -Неће ако не зна да сам то ја.
Вас двојица идите први, а ја ћу иза вас. Хајде.
Добро.
Фрајеру. Хајде.
Бомба.
Срање. -Ово се неће добро завршити по тебе
ако нас не пустиш да идемо сада. -Хоће чим спасем свог брата.
Предај бомбу. -Само мало.
Уради то. Сместа. -Добро.
Патрик? -Откуд ми знаш име? -Друже, смири се. То сам ја. Бракс.
Шта радиш овде? -У Венецуели? -У Вене... Шта?
Не, шта радиш у нашој фантазији? -Ти си у мојој.
Бракс? Ја сам добар момак. -Овде смо да помогнемо.
Колико има људи у кући? -Имамо ђавола, свињу и кловна.
И мог брата, он је Азијат. Модели су у сигурној соби.
Можемо ли да идемо кући сад?
Честити, стварно сам разочаран. -Свеједно. -Идемо.
Хајде. Брже.
Не, не, пусти!
Пусти, малиша. Пусти! Дај ми је. Дај ми бомбу!
Стварно то мислим, пусти је. -Хајде. Брже.
Бомба!
Боже, то је било близу.
За мном.
Батице, успео си! -Ми смо успели!
Друже! Тако ми је драго што си жив. -Хвала.
Да је бацио ту бомбу... -Жртвовао би се.
Зато си ти мој херој.
Ти си урадио нешто што ја никад не бих могао. -Не потцењуј себе, Али.
Не могу да верујем да нас модели нису пустили у сигурну собу.
А ја да сам дозволио да Џени оде. Кад одем кући,
рећи ћу јој, она је мој месец и звезде.
Џеј Ди?
Џеј Ди! -Покривајте позади! -Џеј Ди!
Џеј Ди?
Морамо да идемо. Сместа! -Зашто се ово дешава?
Не можемо убити ова чуда! Губи се одавде!
Хајде!
Не!
Хотел је близу. Само треба да одемо тамо и нађемо телефон.
Да, као да ћемо моћи тек тако ушетати тамо
и обавити телефонски позив. -Дејмон је био у праву.
Дугујем ти извињење, стога извини. Извини што сам те упетљала у све ово.
Нисам мислила да ће било шта од овога да буде стварно. Могу да докажем.
Изгледа боље од Тупака. -Снимила си то?
Маштала сам да се осветим годинама.
Можеш ли ме кривити што сам хтела да то документујем?
Мислила сам да си холограм.
А ево доказа да сам те спасла. Видиш? Употребила сам омамљивач
и воду да га средим. -Хоћеш награду што ниси дозволила да умрем?
Знам да је било болесно што сам тражила ово, али, мораш ми веровати.
Мислила сам да је то био лажњак. -Како си провалила да сам ја у ствари?
Кад се твој прави муж јавио на телефон, ја... Стани.
Мислим да не могу ово. -Мораш.
Шта хоћеш, Слоун? -Виле, молим те не прекидај!
Треба ми твоја помоћ. Отета сам.
Одведена сам на неко острво негде. -Не лажи.
Молим те, говорим ти истину. -Зашто да ти верујем?
Вероватно не би требало.
Не након онога што сам ти урадила. Били смо срећни, Виле.
А онда...
Не знам.
Не тражим изговоре,
али осетила сам да се удаљаваш, па сам хтела да те повредим.
То радим цео живот. Повређујем људе који то не заслужују.
И много ми је жао. Нема оправдања
за моје понашање према теби.
И разумећу ако ми никад не опростиш.
Мислиш да ће ово поправити било шта? -Ни изблиза.
Добро. Шта треба да урадим?
Имам број телефона. Треба да позовеш
и кажеш им да Дејмону треба телефон. -Дејмон? Да ли уопште желим да знам?
Не, није то што ти мислиш. Објаснићу све кад дођем кући.
Виле, хвала.
Хајде, Гвен, молим те диши. Диши, диши.
Молим те.
Браво.
Шта радиш овде?
Добила си ревидирање своје фантазије. Је ли успело? Спасла си га?
Не. Мислим да је ово фантазија од неког другог.
Где су остали? -Добро.
Дејмонов пилот треба да буде овде ускоро.
Узми једну.
Добро.
Шта год да изађе одатле... -Изаћи ћемо на крај с тим. Заједно.
Патрик? Бракс? Шта... Како сте нас нашли?
Тражимо Рорка. -Ко си ти?
Ја сам њена фантазија.
Не у том смислу. -Где је Џеј Ди?
Није преживео. -Морамо отићи с овог острва. -Да узмем мапу.
Авион стиже. Хајде. -Идемо на док.
Идемо на док! Хајде! -Идемо! -Назад!
Здраво, пријатељи. -Рорк, кучкин сине. -Упозорио сам вас.
Фантазије се ретко одиграју онако како очекујете. -Одиграју? Брат ми је мртав!
Нисам га могао спасти као што ни г. Саливен није могао спасти свог оца.
Особље ће урадити све да ме заштити.
Острво им даје увид у њихове фантазије. Мени дају своју оданост.
А коме сте ви одани? Знају ли они? -Шта да ли знамо?
Нисмо доведени овде да проживимо сопствену фантазију.
Доведени смо овде да будемо део туђе.
Због Ника Тејлора. -Ко је Ник Тејлор? -Био је наш цимер.
Умро је пре 6 година. -У пожару који сам ја изазвала.
Само што сам се уселила у зграду. Ставила сам чајник да скувам чај,
и заборавила сам да искључим ринглу кад сам отишла.
Моја фантазија ме је одвела тамо. Видела сам тебе и Џеј Дија.
Џеј Ди је хтео да провери Никову собу,
али ја сам мислио да је изашао с девојком, па...
Натерао сам Џеј Дија да побегне. -Ти си био тамо.
Ништа ниси предузео.
Нисам видела тебе. -С Ником сам слушала један од предмета.
Позвао ме је да изађемо.
Али нисам могла да верујем да је неко стварно заинтересован за мене.
Требало је да се видимо касније те ноћи, али предомислила сам се.
Није требало да буде кући. Требало је да буде са мном.
Сви који су изашли из авиона имају удела у Никовој смрти.
Значи ово је једна велика осветничка фантазија? -Тачно.
Како се ово завршава? -Вашом смрћу. Ваши животи за Ников,
ако тако острво захтева.
Откажи. -Знате да немам избора.
Авион. -Извуци их одавде. -Хајде!
Неко је скупио храброст. -Авион!
Ено га! Овамо!
Боже! Идемо кући.
Кога штитиш? -Где су остали?
Станите. Жели их све заједно.
Боже. -Шта који...
Не! -Ко је оно? -Народе.
Идемо! -Хајде!
Срање. -Безбедни смо овде један минут.
Нећу да будем песимиста, али умрећемо овде.
Нећемо да се предајемо. -У праву је.
Сви остали раде за Рорка. -Сем ако не раде.
Џулија, она ме је извукла из ватре. Она ми је спасла живот.
Роркови радници не би се мешали у фантазију.
Можда му није асистенткиња. Можда је гошћа.
Рекла је да је само што је почела тамо. -Може бити Никова мама.
Стално ми је причао како је доминантна била,
а Џулијине очи, много личе на Никове. -Видела сам да искашљава крв.
Ово може бити њена последња жеља.
Али зашто те је онда спасла из пожара?
Гвен би могла да нам каже зашто смо овде. Није задовољавајућа освета
ако твоје жртве не знају све чињенице. -Идемо до ње.
Извинићемо се, покушаћемо да се искупимо.
Неко ко нас је довео на ово острво да умремо
вероватно тражи мало више од пуког извињења.
Ако не можемо зауставити њу, можда можемо зауставити острво.
Да, постоји извор с древном стеном.
Чини могућим фантазије. -Вода у извору. Џеј Ди је био у праву.
Рорк нам је ипак подметнуо нешто у пиће.
Уништимо ли извор, онда ћемо ставити тачку на фантазије?
Вреди покушати. -Како да урадимо то? -Овим.
Још нешто треба да знамо? -Лавиринт је, па без раздвајања.
Има водених змија, па се не плашите. -Да ли је рекла "водене змије"?
Имале смо водича пре, чак се и он умало изгубио, али...
99 посто сам сигурна да је овуда.
Слухом тражите извор. Звучи као вода када капље.
Цело острво тако звучи. -Мислим да га чујем.
Гвен?
Срање. Изгубили смо Гвен и Бракса.
Дај ми бомбу. Ја ћу наћи извор, ти нађи њих.
Не. Превише је опасно. Ако нађеш извор, зови ме.
Ја ћу пратити твој глас а онда ћу га дићи у ваздух.
Слоун?
Само морске змије.
Мелани?
Бракс.
Хоћу ли бити добро?
Није требало да дођемо овде. -Мораш ме спасити, батице.
Ја бих то урадио за тебе. Све сам урадио за тебе. -Покушао сам.
То је требало да будеш ти уместо мене. Мама и тата мене више воле.
Ионако желе да си мртав. -Не.
Џеј Ди, не! Не!
Боже. Каква јадна губитница.
Шта си ти? -Ја сам права ти.
Најготивнија девојка у школи. -Нисам то више.
Нема оправдања за моје понашање према теби.
И разумећу ако ми никад не опростиш. -Престани. Стварно сам мислила то.
Људи се никад не мењају. Само боље скривају ко су.
Ово није стварно.
Ти ниси стварна.
Никад више нећу бити ти.
Мама, дођи да видиш. -Лајла, шта радиш?
Убила сам тату.
Боже. Зашто? -Јер га не заслужујеш. Не заслужујеш ни мене.
Не заслужујеш ништа добро након онога што си урадила.
Лајла... -Мој пријатељ је био у праву. Ти уништиш све.
Пријатељ?
Здраво, Гвен.
Боже, Ник! Молим те, извини. -"Извини" ме неће оживети, Гвен.
"Извини" неће спречити да се угушим од дима, да жив изгорим.
Знаш ли како то изгледа?
Ти ниси он.
Молим те, Ник, сам си рекао, ништа од овога те неће оживети.
Ја нисам тај који ово ради. -Знам ко је, и може да ме има.
Само нек пусти остале. Чујеш ли ме, Џулија?
Ко је Џулија?
Мелани!
Патрик?
Патрик? Гвен? -Да ли си добро? -Чуо сам вриштање.
Само што сам видела Ника. Ово није Џулијина фантазија.
Чија је онда? -Није Патрикова. Изгледа да момак не може никог да спасе.
Чак ни себе. Чим сам видела ово место,
знала сам да морам довести све овде где нема бекства од моје фантазије.
Твоје фантазије? -Да. Фантазију коју сам затражила
пре него што је ико од вас чуо за Острво фантазија.
Кад сам упознала Ника, било је као да смо се знали годинама.
Изашли смо на кафу, и завршили тако што смо причали целу ноћ.
И нисам бринула да ли ћу рећи нешто глупо нити сам покушавала да будем кул
јер је он учинио да се осећам пријатно онаква каква јесам.
Договорили смо се да се видимо опет те ноћи.
То би био наш први истински састанак.
Хтела сам да изгледам веома лепо, па сам купила нову хаљину, ову огрлицу.
Отишла сам на место састанка. Чекала сам.
Сат је прошао, онда два, али нема Ника.
Почела сам да мислим: "Слоун је била у праву. Ја сам безвредна.
Немогуће је да ме ико воли, и мора да је Ник то схватио.
Зашто би ми иначе ово урадио?"
Остала сам тамо целе ноћи, мучила саму себе!
А кад сам стигла кући, прочитала сам за пожар, и срце ми је препукло.
Била сам оволику близу своје фантазије у стварном животу,
али сви ви сте је претворили у ноћну мору!
Могла си да имаш било шта овде.
Могла си да добијеш Ника назад. -То би било лажно. -Будућност нам је украдена,
а сви ви сте само наставили с вашим животима.
Ник заслужује боље. Ник заслужује правду. -Мелани.
Зар не мислиш "психотична прогонитељка наказа"? У мом срцу је мржња
и она расте сваког дана.
Ти си је сместила тамо! Ово је твоја кривица колико и њихова.
Али ти си ме спасла. -То је била глума.
Зашто? -Да коначно видиш колико вредим.
Твој живот на острву зависио је од мене. Не бих то радила!
Стварно? Мислила си да си ми потребна? Користила сам те да одем с овог острва.
Зачепи. -Нисам мислила да је могуће.
Ти си јаднија сада него што си била онда. -Зачепи!
Хајде!
Свеца му. Изашла је с њим једном. -Чујем га. Извор.
Хајде!
Шта чекаш? Уради то. -Приказује јој њену фантазију.
Молим вас не радите то, гђице Олсен. -Џулија је ваша фантазија?
Моја жена. -Рекла је да је само што је почела овде. -Верује у то, да.
Моја жеља је била да је имам назад, као што сам је упознао, заувек.
Делује да ме не познаје, и убрзо, разболи се, као и пре.
То се одиграва изнова и изнова. Постало је превише болно да јој се удварам.
Па је лажем. Говорим јој да ми је асистенткиња.
Кад је Мелани затражила своју фантазију,
нисам имао избора но да се повинујем.
Можеш је зауставити, Рорк. -Не. Не може.
Он је дух, а ово острво је његова боца. Заувек заробљен.
А ако не испуни сваком госту фантазију, остаће без своје љубави.
Мислиш да је то љубав?
Да дозвољаваш да Џулија умире изнова и изнова заувек? То је пакао.
Она ти је била жена, Рорк. Више није.
Није ти чак ни асистенткиња. Она је твоја затвореница. Мораш да је пустиш.
Не могу. -Не!
Не!
Жао ми је. Фантазија мора доћи до свог логичног краја.
Таква су правила.
Гости... Они умиру.
Ја умирем. -Бићеш добро.
Ускоро. -А остали?
Ако ометам острво,
изгубићу те заувек.
Изгубићеш ме?
Мораш нешто да урадиш. Они нису гости острва.
Већ твоји. -То није оно што желим.
Али то је оно што мораш да урадиш.
Мелани, жао ми је што ти живот није испао онако како си желела.
Ни мој није. -Свима је жао кад је време да испаштају, зар не?
Ја ћу да испаштам. То је била моја кривица.
Могао сам да спасем Ника. Пусти остале.
Боже. Да ли и даље покушаваш да будеш као мртав татица?
Ти ниси херој. То је била само твоја фантазија. -У праву је.
То је била његова фантазија. Сви моји гости добијају фантазију.
Ако попијеш воду, добићеш једну. -Слоунина фантазија?
Да она и њен муж буду заједно заувек?
Не. Ти и Ник.
Таква су правила.
Јебено Острво фантазија.
Назад!
Има ли кога?
Гвен. Добро си? -Ћао. -Народе.
Шта се десило? -Спасла си нас.
Где је Патрик? -Умро је, као херој.
Учинио је свог оца поносним.
Једна звездица на Јелпу. -Шта ће нас спречити
да разоткријемо ово острво и тужимо вас?
Фантазије, гђице Медисон, нису као снови.
Ретко се сећате детаља, али никад не заборављате како се осећате због њих.
Управо сам се сетила да морам отићи с овог острва.
Шта ће бити с вама, г. Рорк? -Остаћу овде,
штитићу ово место, и живећу свој живот без кајања.
Технички, учествовали сте у братовљевој фантазији,
па вам острво може испунити једну.
Хоћу Џеј Дија назад. Хоћу да оде кући, проживи живот.
Да та фантазија потраје, морали бисте да останете овде. Заувек.
Била сам ужасна према њој тада.
Једино што можеш сада је да опростиш себи. У реду?
Извините. Не можемо још да идемо. Бракс није у авиону.
Да.
Мислим да он не иде.
Џеј Ди!
Шта сада?
Радиш за мене. Требаће ти униформа и плочица с именом.
Необичан је. "Бракс." -Бољи је од надимка с колеџа.
Изгубио сам опкладу, морао сам
да истетовирам најглупљу тетоважу у историји. -Шта?
ТЕТОВАЖА
Добро дошао на Острво фантазија, Тетоважо.
Превео: Бамбула
Preuzeto sa www.titlovi.com