** Bătălia celor curajoși **
Marilou. Micuța mea Marie.
Marilou.
Îți mulțumesc, Doamne.
Nu sunt Marilou, tată.
Nu mă recunoști, eu sunt fiica ta France.
France ?
Te-ai schimbat.
A fost foarte egoist din partea mea.
Speranța de a te vedea din nou, mi-a întunecat gândurile.
Slavă Domnului.
Mai întâi, nu vreau ca asta să cadă în mâinile străinilor.
Sărmana ta mamă, nu a păstrat asta cum trebuie.
Dar eu am fost de vină.
Știu.
Am citit-o de o mie de ori.
Marie... cu ochii de lupoaică.
Acum că te-am întâlnit, am devenit din nou eu.
Înainte de asta eu aveam un viitor.
Acum... am un destin.
Poftim.
Cu 20 de ani în urmă...
1759, o altă viață. O altă lume.
Într-un an am găsit pasiunea. Eram doar o copilă atunci.
Și trăiam într-o țară care în istorie era doar la început.
Nu știam că țara mea era pe cale să fie cucerită.
Și că cu ajutorul lui Dumnezeu voi supraviețui.
Acest mediul ostil și minunat, era de 10 ori mai mare decât Franța.
Aceiași Franță care era pe cale să ne vândă pentru o mână de monezi de aur.
Englezii se pregăteau să atace acolo unde mă născusem eu.
Și cândorașul Quebec avea să cadă, Anglia va avea cheia către imperiu.
Aceasta a fost soarta noastră și asta este povestea noastră.
Francois, ai ajuns prea târziu sărmanul meu băiat.
Tatăl tău tocmai a murit.
Spune-mi Jean-Baptiste, ți-a lăsat tatăl meu ceva bani ?
O sumă modestă, dar îi sunt recunoscător pentru asta.
O să ți-o dublez. Dacă îmi mulțumești...
O s-o reduc la jumătate.
Tatăl tău mi-a lăsat instrucțiuni. Hârtiile sunt pregătite și notarul
așteaptă să-l chemi.
Sunt multe conturi de revizuit.
Nu-i putem lăsa pe datornici să profite de situație.
Jean-Baptiste, nu numai că mă bărbierești, dar mă și ajuți.
Cred că e de ajuns, nu ?
Vino încoace, sălbatică mică !
Așa îți arăți tu curajul ? Sau încercai să o botezi cu
uleiul tău sfânt ?
Destul !
Plecați de aici.
- Fiica mea, ești bine ? - Sunt bine.
Ia să văd.
- Îți place de ea ? - Da.
Bine atunci.
Mergi mai departe.
Haide, Menutana mea.
France, adu loțiunea aceea.
Nu îți fă griji.
Să nu ai încredere în omul care dă ordinele !
Omul acela este un bigot.
Să-l ia dracu' !
Nu se mulțumește să ne jefuiască.
Își lasă oamenii să ne violeze femeile.
Acoona nu este fiica ta.
Cine spune asta ?
Este fiica mea la fel ca și France.
Bună ziua, doamnă.
- Aceea este o licoare pentru răni, doamnă. - Ți-ai asumat un risc, draga mea.
- Întotdeauna e așa sora ta ? - Nu e sora mea.
- E mama mea. - Dar e așa de tânără...
M-am căsătorit la 14 ani, doamnă.
Nu se poate. Cred că soțul tău trebuie să aibă grijă cu o fată ca tine.
- Mă urmărește de acolo sus. - Ești văduvă ?
Ce trist. Dar se pare că mai ai câteva trucuri în mânecă.
Ai ceva care să facă să dispară primele riduri ?
Astăzi nu, doamnă. Dar vă pot prepara ceva.
Un remediu miraculos.
Îți dau plata în avans.
Am și licori pentru dragoste.
Ți-a spus cineva vreodată ce ochi frumoși ai ?
Da.
Ssss. Sourir.
- Cum te numești ? - France.
Eu sunt Francois. Complimentele mele, domnișoară.
- Și care e numele ei ? - Marie Carignon.
Dar toată lumea îi spune Marilou. Pentru că poate vedea în întuneric.
- Ești o femeie curajoasă. - Nu e greu când bărbații sunt lași.
- Toți bărbații sunt așa ? - Poate mai e câte o excepție.
- Trebuie să recunosc că mi-a fost frică. - La asta m-am referit.
Curajul este legat de frică.
O înveți să citească ? E cel mai frumos cadou.
Ea merită asta.
Mulțumesc. Cu cine am onoarea să vorbesc ?
Francois Legardin, la dispoziția dumneavoastră.
- Maria Carignon. - Știu, ești fiica morarului.
- Francois Legardin. - Xavier Mailleure.
Nu eram sigur că ești tu. Nu mai ai barbă.
Îți mulțumesc, ai ajuns la timp.
Acum sau mai devreme ?
Hai să mergem.
Hai să bem ceva.
De ce nu i-ai spus că preotul mă învață să citesc ?
El nu a considerat că e bine să înveți.
Atunci o să fiu mai inteligentă decât tine.
Ești educată. Inteligența nu vine de aici.
Vine de aici. Singurul lucru de care îmi pasă,
este acela să nu crești și să fi ignorantă.
Și atunci vei fi cu adevărat liberă.
- Te iubesc, să știi. - Tot uit, trebuie să-mi spui des.
- Te iubesc. - Mai spune-mi o dată.
Nu-mi spune că te uiți după țărănci acum. Găsești fete cu un penny în Quebec.
Trebuie să își ocupe și ele locul în societate.
Și mai ales acum moștenirea ta le va atrage ca niște muște.
Crezi că vreo fată din societate și-ar fi riscat viața pentru o sălbatică ?
Nu te-ai schimbat deloc.
Am un mesaj foarte important pentru tine.
Domnul Bigot vrea să te cunoască.
- Mâine seară. - E o invitație sau un ordin ?
Să nu faci pe deșteptul cu el.
- Te previn, nu are vreme de laude. - Prea rău.
Preotul e din ce în ce mai rău. Și a pierdut așa de mult păr.
Toată lumea crede că sunt servitoarea sa dar nu sunt.
El m-a cumpărat de la un căpitan din Indiile de Vest.
- Mă păcălești. - Dar nu mă plâng.
- Nu-mi spune că nu te-a atins niciodată. - Niciodată.
Eu îl ating pe el.
Nu vrea să mă atingă acolo jos. Spune că vrea să-și păstreze gândurile pure.
Mai ales când te vede pe tine.
O să fie o furtună puternică. Îmi place asta.
Mergeți acasă. Voi atrageți ochiul cel rău.
Și nu trebuie să fiți trei ca să vă asculte Domnul.
Marilou. Micuța mea Marilou.
Poți să pui astea în apă fiartă ?
Întotdeuna am știut că tu ești specială.
Chiar și când aveai numai șase ani. Te-am iubit ca pe o fiică.
- Singura mea fiică. - Liniștește-te, părinte.
Febra te face să ai halucinații. Marilou.
Ai grijă.
Tu și răposatul tău soț ați fost căsătoriți pentru câțiva ani.
Dar tu ai avut numai o fiică.
Ce s-a întâmplat ?
Nu ai vrut să nu ai o familie mai mare ?
El era întotdeuna într-o grabă. Dumnezeu să-l odihnească în pace.
Trebuia să fi stat mai mult. Nu a mers așa de departe.
Nu s-a dus niciodată prea departe. Așa e.
Liniștește-te.
Noaptea este pentru somn, Francois. Nu știam că lucrezi așa de mult.
Nici eu.
Spune-mi, Jean-Baptiste...
Toate acele contracte pe care le avea tatăl meu, familiile pe care le-a dat afară.
Și celelalte lucruri. Nu îl țineau treaz noaptea ?
Din câte știu eu nu. A fost un om puternic.
A fost un om dur.
Eu va trebui să spun pas. Nu prea am cărți așa de bune.
Prieteni, știu că vă încumetați. Dar sunteți prea sincer să vă cred.
Tatăl tău avea mai mult noroc ca tine.
Poate la cărți.
- O seară bună. - Domnilor.
O moștenire ca a ta cere obligații și de asemenea are privilegii.
Obligații față de dumneavoastră ?
Față de mine și de colonie.
Și interese private și publice.
Timp de mai mulți ani am făcut tranzacții cu tatăl tău.
Și cea mai importantă era să fie completată când...
Și cum tu ai preluat afacerea trebuie să întregim legăturile.
Timpul se scurge.
- Te referi la bani ? - Și la oameni.
Și pentru siguranța care este cea mai scumpă.
Și să nu uităm că Franța e cu tine. Așa că pentru colonii...
Dar e o colonie pe care Franța nu o va abandona niciodată.
Sper că Domnul este de acord cu tine.
Se zvonește cu regele Louis va folosi Canada ca monedă de schimb.
Totul poate fi negociat, domnule Legardin. Chiar și o țară.
Noapte bună, Francois.
Comandamentul regal naval, Anglia
El e domnul Narrow. Bună ziua, domnule Beard.
Întotdeuna am șiut că domnul Franklin e reprezentantul coloniilor.
Dar nu știam că e și un inventator.
Poți vedea și de aproape și de departe cu ei, foarte ingenios.
Îi explicam generalului că situația este îngrijorătoare și de aproape și de departe.
Prietenul meu crede că Canada trebuie să fie anexată neapărat de Anglia.
- Și nu ne luptăm deja pentru asta ? - Exact, generale.
De aceea trebuie să continuăm acțiunile care le-am început.
Pe întreg teritoriul. Trebuie să ne scăpăm de canadieni.
- Și de sălbatici pentru totdeuna. - Deportându-i ?
Făcându-i să jure supunere coroanei engleze.
Bună.
Asta e pentru mama ta.
Bătrâna Matawa spune că
mama ta are pielea unei fețe palide
și inima unei Innu.
Nu îi este frică de nimic.
Nu o să-i lasă niciodată să îți facă vreun rău.
Omul acela care a vorbit cu tine...
- Ce vrea ? - O vrea pe mama mea.
Am întrebat-o despre el, dar ea nu a vrut să-mi vorbească.
Îi este frică de el.
Din cauză că îi place de el.
Dragostea e așa de complicată.
Așa e.
Dar e așa de bună.
Deja se uită după tine.
Desigur. Dar îl voi alege pe cel care îl vreau.
- E minunată. - Mulțumesc.
- Dar nu ai nevoie de ele, doamnă. - Mulțumesc.
Câteodată am nevoie și câteodată nu am.
Defapt mi s-a întâmplat ceva foarte ciudat de dimineață.
Lasă-mă să fac ceva în legătură cu asta.
- E pentru tine. - Nu o pot accepta.
Fă ce îți spun, asta e casa mea și îți dau eu ordine.
Este foarte frumoasă.
- De ce faceți asta ? - Pentru că sunt prietena ta.
Și pentru că vreau să vi la bal.
- Deci pentru asta e rochia asta. - Ești așa de naivă.
Nu, asta e ca să o porți în fiecare zi.
Și mai stai puțin.
Și asta e pentru tine. Am multe amintiri legate de ea.
- Mi s-a părut că aud pe cineva. - Un vizitator neașteptat.
O pisică sălbatică pe care am luat-o sub aripa mea protectoare.
Și tu ai văzut-o la piață ieri.
El m-a rugat să i-o dau la bal.
Ești cam grăbit așa dintr-o dată.
Bigot are o amantă așa de înțelegătoare.
Întotdeuna îi dai cadouri din astea ?
De fiecare dată când o fată frumoasă îi surprinde privirea.
Dar și ea mai trebuie să fie interesată de avansurile sale.
- Fata aceea are un caracter puternic. - Știe el cum să le forțeze dacă se opun.
- Plec. - Aș putea să-ți spun niște povești.
L-ai impresionat aseară și acum ești în cartea lui cea bună.
După ce l-ai lăsat să câștige.
Bună dimineața, Marie Carignon. Te-am recunoscut de la distanță.
Nu a fost prea greu.
Nu mă așteptam să te văd aici.
Cred că drumurile noastre au fost destinare să se întâlnească.
Drumurile noastre nu se întâlnesc domnule, ci se urmăresc.
Te-a trimis cumva doamna Rodbruin ?
Nu m-aș fi dus acolo dacă aș fi știut că te voi revedea azi.
Dar dacă nu m-aș fi dus, nu te-aș fi văzut.
- Și ce se schimbă dacă mă vezi acum ? - Multe lucruri.
Mă faci să devin mai interesat.
Se pare că ești foarte prietenos cu domnul Bigot.
De ce nu-i spui să nu ne mai fure fermele ?
De ce nu-i spui tu ? Ai fost invitată la palat.
Nu ?
Aș vrea să îți dau un sfat. Dacă îmi permiți, desigur.
- Nu te du. - Se pare că ești de părere că
că nu este locul meu acolo.
Dar cu siguranță ești în grațiile doamnei Roadbruin.
- Te-ai întrebat de ce ? - O s-o întreb.
- Când o s-o văd la bal. - Te rog s-o întrebi.
Mamă ?
Oamenii din oraș spun că ești vrăjitoare ?
Ei au venit prima oară la mine cu o durere de dinți.
Dacă nu mai ai grijă de ei se vor învăța minte.
Nu i-ar învăța nimic. Știi...
Răul este o boală care nu poate fi vindecată.
Haideți să mergem să mâncăm. Bunica ne așteaptă.
Uitați-vă acolo. Un lup.
Unde e ? Oh da, e în tufiș, îl văd.
Doamne, e enorm. Salvează-mă, mamă !
Haideți !
- Bună, bunico. - Draga mea.
Uite, ți-am găsit niște rădăcini de saspirila.
Sunt minunate. Mulțumesc.
- Bună, tată. - Bună.
Nu ai uitat ceva ?
Pâinea e sfântă, fetița mea. Să nu uiți asta niciodată.
Binecuvântează aceste roade pe care le vom mânca.
Nu o să îți faci și tu semnul crucii, sălbatico ?
Nu începe din nou, tată.
Știi bine că ea nu a fost botezată. Și nu are aceiași religie ca noi.
Las-o în pace.
Sălbaticii nu au suflet până nu sunt botezați.
Poți să-l întrebi pe preot dacă nu mă crezi.
Oricum, nici el nu poate să se laude cu negresa aceea a lui.
Nu te cunosc acum, tată. De ce te iei de toată lumea ?
Îi urăști pe sălbatici și pe negrii.
Nu ai pic de respect față de nimeni.
Și ce e mai rău, tu crezi că ai dreptate în privința tuturor lucrurilor.
Și asta este periculos. Toți din casa această sunt săraci.
Chiar vrei să te izolezi de tot ? Pentru că asta faci acum.
Trecem prin asta în fiecare an. Ne acuzați că vă jefuim.
Dar cum vreți să hrănim armata care vă apără de englezi ?
Știu despre înșelătoriile tale. Tu iei totul pentru tine.
Știu că fratele meu a văzut animalele mele la piață.
Știi bine că toate arată le fel.
Toți porcii sunt la fel, numai că unii sunt mai groaznici decât alții.
Nu-l lăsați să scape !
Bună ziua, domnule Legardin.
Acoona, ce îți mai face piciorul ?
E aproape vindecat.
- Bună, Marilou. - Bună.
Crezi că se vor săruta ?
Nu știu.
Vom vedea.
Ar putea să încerce.
Dar ea nu-l va lăsa.
O știu eu.
Păcat. Serios.
Să-ți fie rușine, Basile La Viguarde. Dacă nu vrei să mergi în iad.
Du-te înapoi să fi măcelar. E un miracol.
Nu te mai lua de săraci. Parcă e mai zdravăn.
Nu eu iau deciziile, părinte. Eu doar urmez ordinele.
Spune-i domnului Bigot că oamenii de-abia au mâncare
ca să își hrănească familiile lor.
O să se trezească cu o revoltă.
Pleacă de aici ! Lăsați-mă să trec.
- Lăsați-mă să trec. - Duceți-vă acasă !
Ăsta e un ordin. Sau veți avea probleme.
Ai noroc că porți sutana, părinte. Altfel îți arătam eu ce primesc
oamenii care se opun autorităților.
Hei, eu nu port sutană. Arată-mi mie.
Domnule Devaurdrai ? Îmi cer iertare.
- Domnule guvernator. - Poți să îmi spui și pe nume.
Titlurile nu au nici o valoare în casa Domnului.
- Toți suntem la fel în ochii Lui. - Pot să vă ajut cu ceva ?
Noua Franță este în mare pericol părinte.
- Un pericol iminent. - Puteți apăra Noua Franță.
Probabil din cauză că eu sunt canadian.
La fel ca și ei.
Este și slăbiciunea și puterea mea.
Acum câteva luni m-ați întrebat dacă știu pe cineva în care puteți avea încredere.
- Îmi amintesc că te-am prins nepregătit. - De atunci, am cunoscut un tânăr curajos.
- Are foarte mult curaj și o inimă mare. - Serios ?
Generalul maior Walks, se va ocupa de armata care invadează Canada.
America va fi centrul financiar al lumii în curând.
Și ăsta e un fapt nu o prezicere.
Ce este sigur este că ne putem câștiga interesul prin anexarea
Canadei și a Indiilor de Vest.
Nu putem negocia o anexare.
Asta este o slăbiciune.
Anexarea este un lucru, dar colonia francează se întinde până la Louisiana.
Asta este o insultă. Dar nu vă faceți griji, o să preiau controlul.
Râul San Lorain e al meu și corăbiile lor vor fi toate interceptate.
Și nici una nu va scăpa.
Liniștește-te, generale.
Quebecul trebuie să fie al nostru.
O să îl iau cu orice preț.
Și voi ajunge în Montreal.
Și dacă refuză să se predea, îi voi tortura 20 de ore pe zi.
O să-i ard pe cruce, o să le omor vitele. O să las numai distrugere și foamete în
urma mea.
Scuzați-mă, cred că am nevoie de puțin aer.
Scuzați-mă, domnule. A venit domnule Legardin.
Francois Legardin, salutări.
Mi-ai fost recomandat de către un prieten mutual.
Printele Laudain te laudă.
Ce doriți de la mine, domnule ?
Vreau să mergi la Versailles și să vorbești cu doamna La Pompadure.
Eu, să mă duc la Paris ?
Ai fost acolo la universitate, nu ?
Și ai învățat științele politice.
Așa că trebuie să știi că politica Franței este condusă de marchiză.
Cum pot să reușesc unde dumnevoastră ați greșit ?
Încercările sunt mai elocvente decât rapoartele despre eșecuri.
Și a sosit timpul ca cei care s-au născut în Canada să își facă dreptate.
Când trebuie să plec ?
Cât de curând posibil.
Și îți sugerez să faci mai întâi o vizită la Geneva.
- La Geneva ? - În Cernai, e foarte aproape.
Cred că îți pot aranja o întâlnire cu cel care are multe idei despre Franța.
Cu Voltaire ?
- Dar el s-a opus să se implice. - S-a opus.
Dar nu e un inamic. El o să te asculte pe tine.
E foarte inteligent și e unul din protejații doamnei La Pompadure.
Și nu o să îi facă nimeni nimic.
Vino.
Văd că îți mai plac și ție țărăncile.
Cum și ție îți place aristocrația.
Am auzit că te înțelegi bine cu guvernatorul Vaudrai.
I-ai dat niște cadouri ? Așa se explică asta.
Poți să râzi dacă vrei dar situația e cam complicată.
Trebuie să vorbim, Xavier. Știi că am încredere în tine.
Vino.
- Ești foarte frumoasă. - Și tu la fel.
Haide să îți arăt cum stau lucrurile pe aici.
Te-a recunoscut. Și rochia de asemenea.
Nu o să fie prea greu să vă separe una de cealaltă.
Ce ochi minunați ai. Sunt perfecți.
Te-a văzut cu fiica ta ieri. I-am spus că e sora ta.
- De ce ? - Ca să pari o fată tânără și pură.
Cred că îl excită atunci când știe că cucerește un teritoriu virgin.
S-a plictisit de cunilingus.
E nevoie de doi ca să iasă jocul. Așa că nu conta pe mine.
Măi, ia uite ce domnișoară țâfnoasă. Mă așteptam ca să fi recunoscătoare.
Nu mă dezamăgi, ar trebui să te simți onorată că ai privilegiul ăsta.
Cât de naivă am fost când am crezut în prietenia ta, doamnă ?
Nu fi o idioată, nu o să ajungi departe și numai o să te faci de râs.
Eu vreau numai ce e mai bine pentru tine, și să fii fericită.
Știu că o să se ocupe de tine. Așa că trage ce poți de pe el.
E capabil de orice, chiar și de generozitate.
Mai degrabă și-ar păstra această generozitate pentru tine.
Eu nu o să mă las niciodată să fiu tratată așa.
Foarte bine, îi place să nu fie lăsat așa de ușor.
Numai să îți dau un sfat. Să nu îți folosești unghiile sau dinții.
Dacă nu vrei să ți-i scoată.
Poate fi și foarte crud.
- Am venit aici să ne relaxăm. - Trebuie să îți vorbesc despre Bigot.
Am găsit niște documente despre el printre hârtiile tatălui meu.
- Ce fel de documente ? - Care ar putea să-l trimită în temniță.
Pentru o perioadă foarte lungă.
Îți riști capul dacă împrăștii zvonuri din astea.
Dacă nu mă crezi poți să vii la mine acasă și să vezi.
De ce nu ai vorbit cu guvernatorul Vaudrai despre asta ?
Dacă tot vă înțelegeți așa de bine ?
Am vorbit deja.
Iluziile pe care el le avea despre Bigot au dispărut de mult.
Și sunt șanse să mă duc la Paris cu o misiune confidențială.
Asta e strict între noi.
Francois, poți conta pe loialitatea mea.
Cum aș putea să uit că marchizul are autoritate asupra lui Bigot ?
Vino.
Ia-o și asigură-te că e pregătită când ajung acolo.
O să fac tot ce pot, dar e cam încăpățânată.
Cu atât mai bine, pregătește-o și eu o să mă ocup de ea.
E o fată norocoasă.
Scuzați-mă.
Îmi puteți acorda atenția ? Priviți.
Domnule de gardă ? Uită-te.
Minunat.
Și acum o foarfecă.
- Așa îmi mulțumești ? - Nu am mai fost umilită niciodată așa.
Nu știu de ce nu te-am ascultat.
Greșeala ta a fost că nu ai crezut în prietenia mea.
Prietenia ta ? Și pentru ce ?
Ești ca și ei. E numai un joc pentru tine.
- Chiar crezi asta ? - Nu.
Dar aș fi vrut să fie așa.
Probabil crezi că nu am de ce să fiu mândră.
- Nu. - Știu că nu sunt importantă sau
să am influență, domnule.
Dar eu sunt propria mea persoană.
Ești mai puternic decât mine. Obligă-mă, nu îmi pasă.
Și dacă mă săruți tu mai întâi ? Ți-ar păsa atunci ?
Nu, asta ar schimba totul.
Oricum o să mă faci să sufăr mai devreme sau mai târziu.
Așa că poți să termini cu asta cât mai repede.
Du-te acolo, nu mai pierde timpul. Ia-i toate hârtiile tatălui lui.
- Registrele, facturile, totul. - Nu ar trebui să-l arestăm ?
- Ar putea să mai fie prin preajmă. - Nu vreau nici un scandal aici.
Sunt prea mulți omeni. Arestează-l când ajunge acasă.
O să-l interoghez chiar eu mai târziu.
Du-te.
Da.
Am încercat din greu să nu mă gândesc la tine din ziua aceea.
Dragostea este tot ceea ce îmi doresc.
Dar nu pot să mă împart în jumătate.
Eu vreau să îți dau otul.
Eu m-am gândit numai la tine.
De fiecare dată când închid ochii te văd.
Și când îi deschid te caut peste tot.
Ce pot să fac ca să ai încredere în mine ?
Sărută-mă.
Am numai stele în cap.
Ce îi dă ?
O păpușă Innu.
Trebuie să fie pentru tine.
Pentru mine ? Ea e cea pe care o vrea.
Cum mai respiră ?
O să-ți spun mai încolo.
Nu te du mai departe, Francois.
Oamenii lui Bigot au mers la tine acasă și ți-au întins o capcană.
L-au omorât pe Jean-Baptiste.
Ce ?
Oprește-te Francois, nu ai ce să faci.
Au luat totul, registrele tatălui tău, chitanțele, totul.
Nu mai ai rămas cu nimic acum. Ești un nimeni.
Ești un om mort.
Ai riscat să mă avertizezi.
De ce ?
Poate ca să îmi aduc aminte cum e să te simți curat.
Pleacă acum.
Au spus că o să mergi în misiunea de la Paris.
Nu ai timp de pierdut, nu mai sta nici o clipă aici, te implor.
Dumnezeu să te binecuvânteze, Francois.
La revedere.
Nimic nu s-a schimbat.
Planurile mele ca să avem o viață împreună și dragostea mea sunt la fel.
Hai să plecăm împreună de aici pentru totdeuna.
Într-un loc mai bun.
Vino mâine la apusul soarelui la Also Fullon.
La poalele crucii albe.
Ai mare grijă și să nu spui nimănui despre asta.
Te iubesc, Marilou.
Știi de ce s-a dus la biserică azi-dimineață ?
Ca să-i ceară Domnului să-l protejeze.
E femeia albă aici ?
Ce vrei cu ea ?
Asta e pentru ea, și numai pentru ea.
Este urgent.
O să te mai întorci ?
Îi aparțin și eu...
nimănui.
Dă-i asta lui Marielou.
Grăbește-te.
Ce este ?
Ce s-a întâmplat, copila mea ?
Am nevoie de ajutorul tău ?
Planurile mele și dragostea mea sunt aceleași.
Hai să plecăm de aici și să trăim împreună pentru totdeuna.
Vino mâine la apus la Alos Fullon lângă crucea albă.
- Te iubesc, Marielou. - Ei bine ?
E o scrisoare în care își ia rămas-bun.
Ce ? Nu se poate.
E un preț pus pe capul lui și spune că trebuie să părăsească țara imediat.
Dar nu poate pleca fără mine, i-am spus că îl voi urma oriunde.
- Nu ai citit cum trebuie. - Uite.
Știi cuvântul ăsta, copila mea. E Franța.
Te imploră să stai aici și să ai grijă de fiica ta.
El refuză să te lase să ai o viață... cum a spus ?
O viață plină de primejdii și pericole.
Și ce scrie în încheiere ?
Scrie că mă iubește ?
Spune că trebuie să-l uiți.
Nu vrea să îți distrugi viața pentru el.
Îți cere numai să nu îi spui nimănui de scrisoare.
A subliniat asta, uite.
A subliniat asta.
Primejdii.
Mamă !
Mamă.
Îl iubesc. Îl iubesc așa de mult.
Cum o să pot să trăiesc fără el ?
- Ce cauți aici ? - Marilou e supravegheată de miliție.
Nu e nevoie să îți spun de ce. I-a fost teamă că o vor urmări aici.
Așa că m-a rugat să vin eu.
A primit scrisoarea ta dar nu poate veni cu tine.
Trebuie să se gândească la familia ei. În special la micuța France.
Te imploră să nu fi supărat pe ea.
Asta este imposibil.
Te rog, părinte, vorbeștea cu ea. Are încredere în tine, ea mi-a spus asta.
Uită-te la mine. Știi bine că o pot face fericită.
Sunt sigur că poți, fiul meu.
Dar știi că Marilou face ce crede ea că este mai bine.
Nu o pot face să se râzgândească. Și nimeni altcineva nu poate.
- Nu plec fără ea. - Te caută peste tot.
Ar putea să o pui în pericol dacă te încăpățânezi.
Alemand, un căpitan curajos mă poate împușca fără nici un risc.
- Nu mă tenta, Legardin. - Nu cer nimic pentru mine, Xavier.
Ești un om de onoare, ai grijă ca ea să nu fie arestată.
Tu te găsești să vorbești de onoare ?
Domnul Bigot a avut încredere în tine și tu complotezi împotriva sa ?
Hai să vorbim despre Bigot al tău. Buzunarele sale sunt pline în timp
ce soldații noștrii sunt masacrați pentru o cauză care e pierdută.
Ai citit registrele tatălui meu înainte să i le dai lui Bigot ?
Da, și să știi că ăsta e singurul motiv pentru care mai ești în viață.
Tu te-ai născut pe acest pământ, Xavier. Și oamenii tăi la fel.
Și vor trăi aici în sărăcie până la sfârșitul zilelor lor.
Cine merită loialitatea ta ? Superiorii tăi sau poporul tău ?
Păstrează-ți discursul final pentru înmormântarea ta.
Cum crezi că le poți face față englezilor, dacă nu te poți împotrivii lui Bigot ?
Pleacă de aici.
Dar te previn, nu o să-ți mai dau încă o șansă.
Spune-i...
Spune-i că o iubesc în ciuda a tot ce se întâmplă și a ce se va întâmpla.
Și eu o iubesc.
Chiar dacă s-au întâmplat toate acele lucruri.
Ascultați-mă, prieteni.
Mâine, bravul nostru general va pleca spre lumea cea nouă.
Soldații mei și corăbiile mele vor distruge totul în cale.
Și vom cuceri acel teritoriul.
Chiar cu prețul vieții.
În cinstea glorioasei noastre armate.
Dumnezeu să vă binecuvânteze.
Dumnezeu să-l salveze pe rege !
Foc !
Proprietatea lui Voltaire, Elveția.
Este adevărat că slăbiciunea mea m-a oprit să-i vizitez pe sălbatici în Canada.
Dar mai e încă un motiv, exemplul națiunii noastre care luptă acolo.
Și sălbaticii aceia sunt aproape la fel de răi ca și noi.
Și totuși, nu trebuie să merg acolo ca să văd ceea ce e evident.
- Și ce este evident, mai exact ? - Vorbești despre o țară...
Și eu văd un continent.
Franța deține o mare parte din el conform unui tratat, sunt de acord.
Dar spune-mi ce contează o locație dacă nu o putem apăra.
Războiul este scump și cred că oamenii aceia sunt acolo să învețe ceva.
Nu să se omoare.
Adevărul e că Quebecul nu merită ca francezii să lupte pentru el.
Și nu credeți că e o injustiție pentru că mor atâția canadieni acolo ?
Nu este datoria oamenilor drepți ca nelegiuirile să ajungă la urechile oamenilor ?
Întorci propriile mele cuvinte împotriva mea.
Cred că impertinența ta este foarte stimulantă.
Domnul Voudrai a avut dreptate când a spus că ar trebui să vă întâlniți cu
doamna Pompadrure.
Vrei să-i trimit o scrisoare în favoarea ta ?
E mai mult decât mă așteptam. Dumnezeu să te binecuvânteze, domnule.
Și dacă tot ești implicat în asta, poate îi faci și lui Jean-Jeacque Qusteau
între timp.
Șederea ta cu sălbaticii o să-l înebunească.
Încărcați-l !
Dați-vă la o parte.
Pregătiți-vă de tragere.
Foc !