Nu cu mult timp în urmă, una dintre cele mai promițătoare vedete noi de la Hollywood
stătea singură în barul gol din capătul străzii Teatrului Chinezesc.
Acorda un interviu unei reportere pe nume Judy.
Ca majoritatea celor din ziua de azi,
Judy era cinică și se simțea ofensată de cea mai mică dovadă de imaginație.
Noi nu. Noi credem în vechea zicală conform căreia
faptele nu trebuie să stea în calea unei povești frumoase.
Eu cred în finaluri fericite.
E singurul lucru care a avut vreodată sens pentru mine.
Mă închideam în camera mea și vizionam filme vechi pe PBS.
Nu ne permiteam televiziune prin cablu, dar nu conta.
Cine vrea să vadă emisiuni despre adolescente însărcinate
și copii care locuiesc în aceeași casă și țipă unul la celălalt?
În cartierul meu asta însemna o zi de miercuri.
Dar eu evadam cu Spencer Tracy și Kat Hepburn.
Cu Fred Astaire care o învârtea pe Ginger Rogers pe ringul de dans.
Și Boogie care în sfârșit juca alături de Lauren Vicral.
- Și toate într-un glorios alb-negru. - Îți plac basmele.
Cred că toți avem nevoie de puțină magie din când în când. Nu crezi?
Ce-ar fi făcut Lana Turner
dacă Mervyn LeRoy nu mergea la Schwraps din Hollywood Invine
unde a văzut-o bând acea cola.
Acolo a descoperit-o. Sucul acela i-a schimbat viața.
Așa le spun turiștilor.
Pentru că nu era Schwraps.
De fapt era localul Tad Pad, de pe Sunset McAdam.
Și nu era Mervyn LeRoy. Era un tip de la Hollywood Reporter.
Și nici măcar n-o chema Lana Turner atunci. O chema Judy.
Numele adevărat era de fapt Julia.
Dar știai asta, nu?
Da, dar nu are același farmec.
VIAȚA BATE FILMUL
Deci tu crezi c-ai ajuns aici prin magie.
În cea mai pură formă a sa.
Sunt o mie... Ba nu!
Sunt milioane de opțiuni.
Să dormi în loc să te plimbi cu un Dodge fumegând.
Să alegi un meniu indian în loc de italian.
Și să te convingi să ieși din casă când nu vrei decât să dormi.
N-o să uit niciodată care a fost primul pas.
Mi se pare năucitor când mă gândesc că exact ca Lanei,
actoria mi-a schimbat viața.
Bineînțeles că mereu am crezut că bărbatul care o să-mi schimbe viața
o să fie puternic ca Marlon Brando,
șarmant ca Cary Grant,
sau că miroase a haine de piele, cum probabil mirosea James Dean.
- Dle Albertson, mai aveți nevoie de mine? - Nu. Mă descurc, mulțumesc.
Nu te gândești c-o să fie un tip oarecare.
Care seamănă cu...
un tip care e la fel de bulversat ca noi toți.
Bună ziua. Am o rezervare pe numele Dereck Thomas.
Da, dle Thomas. Stați în apartamentul 1369.
- Bine. - Elman!
- Sigur. - Mulțumesc.
Poftiți pe aici. De unde veniți?
- Din Los Angeles. - Mereu mi-am dorit să merg acolo.
E plin de fete frumoase.
Desigur, peste tot sunt fete frumoase.
- Asta e frumos pe lumea asta. - V-ați mai cazat la noi până acum, dle?
Da.
- Cum e vremea acolo acum? - Ca de obicei.
Neîngăduit de perfectă.
- Ia uite cine-i aici. - Steph, dragule, credeam că stai la Pierre.
- Credeam că tu ești cu socrii tăi. - Nu, nu până mâine.
Atunci vine Delta cu copiii. Nu mă descurc singur cu părinții ei.
- Cel mai bun prieten al omului. - El e Wilbur.
- Ce faci în seara asta? Ieșim la cină? - Sunt frânt. Epuizat.
Plus diferența de fus orar și restul. Nu prea sunt în apele mele.
N-am dormit, mă doare spatele.
Mai bine fac o baie cu săruri... și mă duc direct la culcare.
Noapte bună. Ne vedem la repetiții.
- Tu de ce cobori aici? - Stau la acest etaj. Camera 1417.
Ce convenabil. Bine. Mă duc în cameră.
E reconfortant să știu că regizorul meu e în apropiere.
- Salutări Deltei! - Bine.
Cerule!
Da, știu ce vrei să spui. E actor. Are ceva special, nu?
Exact asta voiam să spun.
Nu cumpărăm nimic. Mută-ți gândul!
Am crescut în Brooklyn, cu părinții mei.
Și a fost dificil, pentru că ei nu mai cred de mult în finaluri fericite.
- Tacă-ți gura! Mă descurc. - Ba tu să taci!
Încerc să nu-i învinovățesc. Au avut un început frumos.
Mama a fost Miss Coney Island în 1974 datorită tatei.
- Era unul dintre jurați? - Nu, el vindea hotdogi pe alee.
Urmărește toată defilarea, o vede pe mama și se îndrăgostește de ea tare de tot.
Și a început să pună muștar picant în toți hotdogii,
iar mama a fost singura care n-a fugit de pe scenă cu crampe la stomac, deci...
Asta a fost. Avea un milion de idei.
Îi promitea mamei că e doar o chestiune de timp până unul dintre ei va da lovitura,
așa că ea s-a angajat să șamponeze pe cap la un salon de frumusețe.
A așteptat și tot așteptat, au trecut 20 de ani și încă mai șamponează.
- Cu ce se ocupă tatăl tău? - Este inventator.
- Ca de exemplu? - Știi lipiciul cu roll on?
- L-a inventat el? - Nu, el a inventat untul cu roll on.
Ca să poată fi întins bine pe felia de pâine prăjită.
A avut un succes colosal în Japonia.
- Alo. Aici Vicky. - Bună, Vicky. Sunt la Barclay.
Sunam să văd dacă aveți o escortă liberă pentru seara asta.
- Care anume, dle? - Pe pagina de net e trecută ca Glow.
- Puteți aștepta o clipă? Mă scuzați. - Bine.
Alo.
Cine e la telefon?
- Cine e? - Eu sunt, tată. David.
David! Unde ești?
Acasă. Doamne, tată. Unde credeai că sunt?
- Mă pregătesc de plecare. - Plecați? Credeam că veniți mâine.
Da, tată. Mergem să cinăm.
Bine. David, fă-mi o favoare. Dă-mi-o pe mama la telefon.
- Pe mama? Credeam că e cu tine. - Ce?
Glumesc, tată.
- Glumeam. - Stai puțin, David.
Îmi cer scuze. Mă mai aștepți un minut, Vicky?
Știi ceva? Nu pot. Ce-ar fi să văd dacă Glow e liberă?
Grozav. Vezi dacă poate veni într-o oră sau cam așa.
Dacă o găsesc, te sun eu. În ce cameră stai?
1369 și mă numesc Dereck Thomas. Mulțumesc.
- Bună din nou, David. - Sunt Josie și m-am săturat să aștept.
Îmi pare rău, Josie.
- Așteaptă puțin. - Tată!
Alo.
Bună, Arnold. Voiam să confirm întâlnirea de mâine.
Nu, Sam, nu e mâine. E poimâine la prânz.
- La Velasco? - Exact.
- Bine. Noapte bună. - Noapte bună.
- Îmi cer scuze, Josie. - Nu-i ea. Sunt eu.
Delta! Ce faci?
Delta, scuză-mă. E room service-ul. O clipă.
- Alo. - Alo. Cine e la telefon?
- Sunt Arnold. - Arnold?
- Adică Dereck. Vicky? - Da.
- De ce ai spus Arnold? - N-am spus... Adică...
Dereck și Arnold sună cam la fel. Au și același număr de litere.
Ce?
E un fel de glumă. Ca și cum ar fi numele meu indian.
- Ești indian? - Amerindian. Poți aștepta o clipă?
Cât m-ai tot amânat tu, Glow a devenit ocupată.
- Mai încerc. Te sun eu. - Bine, încearcă în continuare. Bun.
Delta, îmi pare rău. Ce mai faci?
Cu cine vorbeai?
Cu room service-ul. Mă doare spatele de mă omoară.
- Tu ce faci? - Am emoții.
N-am mai urcat de 7 ani pe scenă.
Nu știu dacă o să pot dormi în noaptea asta.
Și eu la fel. Fac o baie și mă duc direct la culcare.
Răspund eu!
Oricum e pentru tine.
- Alo. Bună, Vicky. - Cine e?
- E șefa mea, mamă. - Nu te lasă deloc în pace?
Încerc să-mi câștig existența. Bună, Vicky. Ce este?
- Când poți veni? - Cam într-o oră. Lasă-mă o oră.
Ai un creion? Îl cheamă Dereck.
- D-E-R... - Știu cum se scrie.
- Bine. Thomas din camera 1369. - Bine, am înțeles. Unde spuneai că e?
- La Barclay. - Se rezolvă.
Deci zvonurile sunt adevărate. Chiar ai lucrat ca...
Muză?
- O ce? - Muză.
- E un job adevărat? - Da.
Pentru mine a fost.
Clienții mei sunt în general nefericiți. Complet lipsiți de farmec.
Era de datoria mea să îi entuziasmez din nou.
Faci omul să se simtă special.
Îl tratezi de parcă ar fi cel mai important din întreaga lume.
Și timp de o oră... chiar este.
Era un client anume care...
Dar o să vă spun mai multe despre el imediat.
A angajat un detectiv particular.
Un așa zis copoi care să mă urmărească.
Nu mă deranja.
Era oarecum flatant că cineva își dorea să știe unde sunt tot timpul.
Bine! Vin!
- Cine e? - Eu sunt, Glow.
Bine.
- Bună! - Bună. Ce faci?
- Bine. Glow (strălucire), așa-i? - Da, exact. Până s-o estompa.
- Pot folosi toaleta ta? - Da, e acolo.
- Alo. - Dereck, a ajuns?
Da, e la toaletă. Așteaptă puțin.
- Glow, te caută Vicky. - Spune-i că vin imediat.
Vicky, vine imediat.
Iat-o.
- Bună. - De ce nu m-ai sunat?
A trebuit să plec pentru o oră.
Scuză-mă, s-ar putea să dureze mai mult de o oră.
Spune c-o să dureze mai mult de-o oră.
Pune-l să plătească pentru 2 ore și vezi ce spune.
Bine.
- Spune. - Plătește-o pe două ore.
Și ai grijă să se întoarcă imediat după aceea.
Bine. Sună bine.
- Te servesc cu un pahar cu vin? - Desigur. Da.
- Vrei iasomie, citrice sau pară? - Poftim?
Loțiunea. Pentru masaj.
Nu, nu, nu. Abia mi-am tras șosetele.
Nu-ți pot masa picioarele dacă porți șosete.
- Mă gândeam să ieșim în oraș. - Ieșim în oraș?
Da, hai să mergem să cinăm.
- Vorbești serios? - Da. Haide.
Adică mergem în oraș și ne întoarcem?
Da. S-ar putea să dureze trei ore. Poate chiar patru.
Cheltuitor...
- Unde vrei să mergi? Ți-e foame? - Da.
Știu eu un local. Îți place mâncarea indiană?
- Bine. - Nu-ți place?
- Nu, nu, îmi place. - Da?
- Da, dar nu prea picantă. - Nu. Moderat.
N-a fost deloc moderat.
Ce-ai spune de o plimbare cu trăsura?
- Mi-ar prinde bine un pic de aer. - Ar fi distractiv!
Dereck, cum de ești un tip atât de amabil?
- Eu? Chiar sunt? - Da, ești.
Ești un băiat foarte de treabă, știi asta?
Niciun alt client nu m-a mai invitat să mănânc, să beau sau să mă plimb.
Alții nu vor decât hop, țop, treci la loc.
Cred că eu sunt genul romantic.
Da, ești.
Chiar ești un tip romantic.
Ce vrei să faci? În afară de asta. Ce altceva mai vrei să faci?
Vreau să fiu actriță.
Da, îmi doresc să fiu actriță.
Dar tata crede că visez cu ochii deschiși.
- De ce? - Fac asta ca să-mi câștig existența.
Și aștept să se ivească ocazia. Îmi ajut și părinții puțin.
Poate găsești un mod mai bun de a-ți câștiga existența.
Știi? Când te întâlnești cu băieții... Ce-și doresc?
Te vor în pat.
Măcar bărbații pe care îi întâlnesc așa, vor același lucru, dar mă și plătesc.
Întâlnești un tip și... nu mai ai așteptări.
Mă gândesc că așa sunt cu un pas înaintea lor.
Chiar dacă nu mă simt tocmai bine...
Eu cred că ești extraordinară.
Știi ceva? Ești cel mai meticulos amant pe care l-am avut.
- Meticulos? - Da.
A fost uluitor.
Chiar te plac.
Auzi? Vrei să facem o înțelegere?
- Ce fel de înțelegere? - Nu, nu, nu.
Eu plec mâine, dar dacă îmi promiți solemn, pe cuvântul tău de onoare,
că nu mai faci asta niciodată...
Îți dau 30,000 de dolari.
- Pentru sex? - Nu, ca să ai bani.
Promite-mi c-o să faci amor numai când îți place de cineva sau din dragoste.
- O să-mi dai 30,000 $ pentru asta? - Da.
O să fie un nou început pentru pasiunea ta pentru actorie sau orice vrei să faci.
Tu chiar ești un tip romantic, dar nu se poate să vorbești serios.
Ba nu, vorbesc serios. Îi am în geamantan.
Fără niciun fel de obligații. Pe cuvântul meu.
Chiar cred că ești minunată.
Serios.
Ești primul care crede asta, știi?
Tata mereu a spus că sunt nebună că vreau să fac actorie.
Și că nu acela e locul meu în această viață.
- Și mama la fel. - E ridicol.
Nimeni nu-ți poate spune care e locul tău. Sau al meu sau al oricui.
Vrei să știi unde e? Oriunde ești fericită.
Acolo e locul tău. Și numai tu poți hotărî asta.
În Central Park, de exemplu,
unora le place să dea ghinde veverițelor,
Dacă cineva vrea să dea veverițe ghindelor, cine sunt eu să dau ghinde veverițelor?
- E minunat! - Tare, nu?
Poți să mă săruți din nou? Înaintea celor 30,000.
Bărbatul acesta, acest om frumos,
nu voia decât să aibă grijă de mine.
De mine.
Și a avut.
Mi-a schimbat viața într-o clipă.
Cred că pentru el am simțit ceva ce n-am mai simțit pentru nimeni.
- Dragoste? - Recunoștință.
M-a inspirat în același mod în care eu i-am inspirat pe clienții mei.
Chiar și unei muze îi trebuie o muză.
O să-mi lipsești. Am avut nevoie de așa ceva.
Ba nu. Tu o să-mi lipsești mie.
- Drum bun! - Ai grijă de tine.
- Nu o să te uit niciodată, Dereck. - Nici eu.
Justin.
Clientul despre care ți-am povestit mai devreme nu era judecător.
Nu-și putea scrie nici părerile, nici opiniile, nimic,
așa că i-am dat o mâna de ajutor.
Da, chiar l-am ajutat.
Problema e că dacă inspiri oamenii, aceștia vor să fie inspirați în continuare.
Iar și iar, la nesfârșit. Uneori ore în șir.
E ca un drog. Extrem de eficient.
Dacă nu-l primești, intri în criză.
Alo. Sunt Vicky. Nu putem răspunde momentan.
Lăsați un mesaj și vă sun în curând.
Bună, Vicky. Sunt dr. Dolittle.
- Nu ai voie să mă suni. - De ce vorbești în șoaptă?
- Unde ești? La cascada Niagara? - Nu! Nu!
Nu, dar trebuia să te sun din cauza lui Glow.
Vreau să o văd din nou.
- A demisionat. - A demisionat?
- Cum adică a demisionat? - Demisia e demisie.
Vrei pe altcineva? Ți-aș putea trimite o altă blondă foarte drăguță.
Nu, nu. Te mai sun eu.
Nu!
Sunt doctor Vivian Claremont.
Mi-am luat concediu. Voi fi în Toscana timp de 6 luni.
Aceea dintre voi care au nevoie de mine, pot discuta cu fiica mea.
E foarte empatică.
Numele ei e Jane Claremont.
Pentru urgențe sunați-o pe telefonul mobil.
Sunt 8 milioane de persoane în New York și parcă toată lumea cunoaște pe toată lumea.
Să răspundă naibii cineva la telefon!
Nu ți-a lăsat mama ta un număr pentru urgențe?
Fir-ar.
Coincidențele ne amintesc că există cineva care are un plan cu fiecare dintre noi.
- Da. Alo. Cine e? - Bună. Ești Claremont fiica?
- Da. Cine este? - Am o oarecare urgență.
O urgență? Probabil crezi că e o urgență.
Tocmai mi-am scăpat toate lucrurile pe jos, în New York. Asta e o urgență.
Tu ce urgență ai?
Am un fel de problemă asemănătoare cu o obsesie.
O obsesie? Hai să-ți spun ceva din proprie experiență.
Obsesiile nu sunt urgențe.
Te însoțesc întreaga viață.
Acceptă faptul că acestea vor exista o perioadă foarte îndelungată de timp.
Cred că trebuie să accepți situația sau s-o înfrunți.
De acord? Deci dacă vrei să mă suni în timpul serviciului, poți să mă suni.
Lucrez luni, marți, dar nu miercuri dimineață, ca în cazul de față.
Nici joi dimineața, adică mâine.
Poți să mă suni azi după-amiază, mâine după-amiază sau vineri toată ziua.
De acord? Nu vreau să mă deranjezi cu prostii.
Te rog, ești un om adult. Maturizează-te.
Eu, eu, eu. Numai eu, eu, eu.
Joshua, te rog, poți ține câinele?
Te rog. Vorbesc la telefon. Mă ocup de urgențe.
Lumea are nevoie de mine. Sunt asistent personal. Asta e meseria mea.
- Nu-ți cer decât... - Ar trebui să fii mai politicoasă.
Ce-i cu tine azi? S-a pișat cineva în cerealele tale?
N-am nimic. Sunt un pic emoționat pentru distribuția de mâine.
Ce mare lucru? N-ar trebui să...
- Ți-am spus să nu mă mai suni... - Telefonul meu sunase.
Nu e un moment potrivit, tată.
Nu-mi vine să cred că vorbești cu tatăl tău.
- Tatăl tău... - M-a sunat.
O să-l sun eu înapoi.
Te sună tot timpul. Parcă ar fi ziua tatălui în fiecare zi.
- Tipul te sună în continuu. - Ba nu. Nu-i adevărat.
- E puțin ciudat. - M-a sunat o singură dată.
Încep să mă satur de asta. Ba chiar m-am săturat deja.
Am plecat de aici. Taxi!
Nu-ți iei câinele și bagajele?
Ești cel mai nepoliticos om pe care l-am cunoscut vreodată.
Haide. Hai, Shep.
Taxi!
Poate că judecătorul sau dr Jane nu erau chiar atât de nebuni pe cât îmi amintesc.
Bravo, fetița!
Dar amintirea nu e o cameră video.
Nu-i așa?
Alo. Detectivii gratuiți. Nu suntem niciodată prea ocupați.
Nu pot să renunț. M-am gândit toată noaptea la asta.
Vreau să o văd. Cer prea mult?
O clipă, dle judecător. A venit apa la robinet.
- Ce se întâmplă? - O sună cineva.
- Alo. - Am o audiție pentru tine.
- Când? La ce oră? - Mâine. Poți la ora 11?
Da, da, sigur. Pot să ajung. Ce rol?
- E un rol principal. - Principal?
Glumești? Sunt încântată.
- Ce fel de personaj e? - E o prostituată.
- O prostituată? - Da.
Nu zău? E destul de nostim.
- Cine e regizorul? - Arnold Albertson.
- Arnold Albertson? - Da.
- E foarte bun. - N-am mai auzit de el.
- E dintre cei mai buni. - Bine.
- Pa. - Bine. Pa.
Gata, dle judecător. Stai liniștit. O urmăresc.
Mă simt mai bine acum știind că încă te ocupi de caz.
- Bună, Dereck. - Bună.
Mă mai ții minte? Sunt Elizabeth.
Elizabeth! Așa-i. Am...
- Veverițele la ghinde. - Dumnezeule!
- Da! Veverițele... Chicago. - Ba nu! Dallas.
Dallas! Așa este. Da. Da.
- Ce-ai mai făcut? - Ce-am mai făcut?
- Mi-ai schimbat viața complet. - Da?
Da! Nici nu-mi vine să cred că ne-am întâlnit.
Am înființat o casă de modă cu acei bani. Abia m-am întors de la Paris.
Merg la Retomark să închei o afacere. Asta am făcut.
- Mă bucur că te-am văzut. - Dereck, cum te pot găsi?
Asta mă întreb și eu de 40 de ani și încă nu știu.
Uite, acum sunt pe fugă. Dar o să ne amintim mereu de Dallas.
- Mă bucur că am putut să te ajut. - Îți mulțumesc încă o dată.
- Sper să te mai văd. - Știu. Bine, gata.
Deci au mai fost și altele.
M-a ajutat și pe mine, le-a ajutat și pe ele.
Nu spun că a procedat corect. Nu îi iau apărarea.
A făcut-o la beție.
Dar după fiecare beție, urmează slăbiciunea.
- Arnold! - Tati!
Mă bucur că sunteți aici.
- Cum a fost zborul? - Uite ce am primit de la prietenul meu.
Uite ce am primit de la noul meu prieten.
Unul dintre clienții mei mi-a făcut cadou sesiuni de terapie pe viață.
Dar terapeuta mea era alcoolică.
A plecat la dezalcoolizare și a lăsat-o pe fiica ei, dr Jane, în locul ei.
A scris o carte intitulată "Curcubeie și unicorni"
"Regăsirea hotărârii". Ai auzit de ea?
- Nu. - E un adevărat bestseller.
Părea o femeie foarte amabilă și eram încântată să discut cu ea.
Da, mama e plecată de 3 luni.
Dacă vrei să discuți cu mine, bine, dacă nu, e la fel de bine.
- Te-ai hotărât? - Nu.
- Bine. - Adică aș vrea să discut cu tine.
Trecuse printr-o despărțire urâtă cu un an înainte, cu un profesor de yoga super tare.
Adică yoga era super tare, nu profesorul.
De fapt cred că și profesorul, dar nu asta este ideea.
S-au întâlnit la curs, iar el a început să-i ofere... lecții particulare.
Apoi s-au mutat împreună,
dar se pare că oferea fiecărei femei de la acel curs lecții particulare.
Îți dai seama?
Nu-i de mirare că ultima ei carte se numește "Frumusețea răutății".
Pe asta am citit-o.
- Bine. Ia loc. - Mulțumesc.
M-am uitat pe dosarul tău. Care era numele tău?
- Izzie. - E o prescurtare. Care e numele întreg?
- Poftim? - Numele întreg. Fii mai atentă.
- Numele meu este Isabella. - Așa.
Isabella... Dar îl prescurtezi Izzie.
Înseamnă că îți reprimi partea delicată.
Isabella sună foarte gingaș, iar Izzie sună foarte dur.
E o mostră a personalității tale.
Ești nesigură de partea ta sensibilă și preferi să-ți exprimi latura dură.
Am dreptate sau greșesc? Unde e dosarul tău?
Bine.
Pseudonim Glow Stick. De ce ai un pseudonim?
Damă de companie!
E dezgustător.
Cum te simți făcând așa ceva?
Sincer.
Te poți ridica la un alt nivel în meseria asta?
Sunt o mulțime de "ridicături". Nu asta era problema.
- Nu spui glume în sesiunile de terapie. - Am un pic de trac.
Am o probă importantă mâine.
Ce? Dai probă ca să fii damă de companie?
Nu, nu, nu. Fac asta în paralel. Ca să îmi permit să fac actorie.
Deci ai o audiție.
- Pentru ce rol? - Damă de companie.
- Abia te-am întrebat asta. - Știu. E o ironie.
Dar asta-i viața uneori.
Bine. E grozav. Cel puțin ai o experiență vastă.
- Jane, răspunde. - La naiba.
- Scumpo! - O clipă.
Mă auzi? Probabil ești în mijlocul unei ședințe de terapie.
Minunat. E mama. Și e beată.
- Mușcă? - Nu știu. Depinde.
Ce faci? Scuză-mă!
Te rog să cobori de pe scaun.
- Ești nebună? - Nu prea îmi plac câinii.
Nu-i plac câinii... Hai, vino!
Hai, valea! Marș! Du-te.
Ești nevrotică. Asta-i sigur.
Mama sună de la dezintoxicare, de undeva de lângă Pisa.
Bună ziua. Vreau să vorbesc cu cineva despre obsesia mea.
Poate găsesc vreo soluție. Sunt chiar pe muchie de cuțit.
Vocea asta mi se pare foarte cunoscută.
Da. Începe să mi se pară mult prea cunoscută și mie.
Tipul e nebun de legat.
Dar n-am voie să discut despre clienții mei. N-am voie să discut despre clienții mei.
Pentru că e o chestiune personală.
Nu pot să-ți spun cine e. Așa că nu mă întreba.
Unde rămăsesem?
Dacă ți-ai accepta și latura sensibilă în loc de-a o etala doar pe cea dură,
ai fi într-o formă mult mai bună.
Începe să te recomanzi Isabella
și o să-ți rezolvi multe sau chiar toate problemele.
De azi nu mai sunt damă de companie.
E grozav! E grozav! Ai văzut ce efect are terapia?
Ca un ceas elvețian.
E fabulos! Nu mai ai nevoie de ședințe de terapie. Am terminat.
Ia-ți un câine de talie mare. Sunt o companie deosebită.
Felicitări, Izzie! Adică Isabella.
Ai trecut cu brio.
Numele e primul lucru pe care îl află ceilalți despre tine.
Și cred că acela ești tu.
Doctor Jane mi-a spus asta, dar...
Nu mai eram Izzie Flinkenstein din Brooklyn din acel moment.
Urma să fiu Isabella Patterson.
Oriunde voiam eu.
- Ce încântare să te văd aici, Sandy. - Sper că îl cunoști pe Josh.
Bineînțeles. Scenariile tale sunt tot mai bune, Joshua.
Mulțumesc. Abia aștept să te văd interpretându-le.
- Salutare, colegi! Scuzați întârzierea. - Pe Seth îl cunoști, bineînțeles.
Sigur că ne cunoaștem. Cât a trecut de când am fost la Londra?
Prea mult, dragule.
- Mă bucur că ești aici. - Te iubesc.
- Mă bucur să te cunosc, cuțulică! - Să trecem la treabă. Sandy!
Să începem.
- Seth, ești fermecător! - Dar ce-am făcut?
Știai că Seth Gilbert va fi prezent la audiții?
Nu, n-aveam nici cea mai vagă idee.
Nici nu știam că mai face teatru de când s-a apucat de film.
Acela în care avea mâneci roz și bufante, dungi ca de bondar și stup în loc de rucsac.
- Omul-Albină Roșie? - Da.
După vreo 5 din acelea nu l-am mai urmărit.
Dar Delta Simmons?
- Vrei să auzi ceva super amuzant? - Sigur.
Într-o zi a intrat în salon și mama i-a șamponat părul.
Avem o poză cu mama și Delta deasupra imitației de șemineu.
Apropo de forțele cosmice.
Mi-au dat ocazia să lucrez cu ea.
A fost vorba de destin. Dar n-am avut ocazia să-i spun.
Hai să te întreb ceva.
Promiți că oricând îți voi cere ceva...
Că oricând îți voi spune ceva, o să mă susții și niciodată n-o să...
O să fii mereu prietena mea și întotdeauna o să...
Promiți că indiferent ce ți-aș spune...
Fetele producătorului.
Promiți că orice s-ar întâmpla, vei rămâne prietena mea?
Super! Mulțumesc! A fost excelent.
Sunteți cam micuțe, dar vă mulțumim că ați venit.
- Mulțumesc. - Mulțumim.
- Bravo, Charlie! - Gata, Sandy. Următoarea!
Ea e Isabella Patterson.
Doamne!
- Poftim. - Îmi cer scuze.
- Am trac. - Nu e cazul. Liniștește-te, te rog.
Ce înseamnă asta? Fir-ar să fie! Nu e potrivită!
- De ce nu? - Pentru că nu e genul care trebuie, Josh!
Eu zic că e perfectă pentru rol.
Stai o clipă.
Ești bine, Isabella?
Dacă nu te simți bine... Sandy, ia-i datele.
Te întorci altădată, când o să te simți mai pregătită.
Păcat că se simte rău.
Nu, nu, prefer să dau proba azi.
Mi-am citit horoscopul și scria că azi va fi o zi specială pentru mine.
Bine, atunci... Cum să contrazicem așa ceva?
Să continuăm. Poate vom fi uimiți.
Am pregătit trei scene.
Audiem numai una. Suntem extrem de stresați.
Bine, atunci... Pe care s-o interpretez?
Arnold, n-ar fi mai bine să repetăm scena intimă cu mine?
Nu, nu. Vom repeta scena cu două femei.
Îmi pari cunoscută. Ai fost la Barclay recent?
- Nu. - Seth, tu nu apari în această scenă.
Ce-ar fi să faci o pauză și să lăsăm fetele să înceapă?
Îmi pare rău.
Te simți bine, scumpo? Vrei să te mai las o clipă?
- Nu. - Ești sigură?
Da. Mă simt bine.
Sigur nu vrei să bei ceva?
Nu. Nu... Nu știu de unde să încep.
Începe de unde dorești.
Nu știu cum s-a întâmplat totul, dar...
Era o seară destul de mohorâtă.
Vezi tu?
Am intrat în această branșă, deși...
De obicei nu știi pe cine întâlnești până nu ajungi la destinație.
E un fel de job temporar, dar mult mai intim.
Despre ce vorbești?
E foarte dificil.
Pentru că ești o prietenă apropiată și...
Ție îți spun totul. De aceea îți spun asta.
Dacă n-aș ține la tine, nu ți-aș spune.
Ți-aș putea fi prietenă în continuare și n-ai afla niciodată.
- Dar trebuie neapărat să-ți spun. - Despre ce vorbești?
Am fost damă de companie.
De fapt încă sunt damă de companie.
Damă de companie?
Hai să te întreb ceva.
Indiferent ce aș spune, te rog, nu mă judeca.
Și orice ți-aș spune, promite-mi că vei fi mereu prietena mea
și că o să-mi fii mereu alături.
Bineînțeles. Orice-ar fi. Țin la tine.
Dar sunt și foarte șocată și tristă că acei nemernici nenorociți...
Ia-o altfel. Vrei să-ți spun vestea proastă?
Sau vestea extrem de proastă?
Sau vrei cea mai proastă veste?
Dumnezeule, mai urmează ceva?
- Bine, dă-mi vestea proastă. - S-a spart prezervativul.
- Nu... - Ba da.
Iar vestea extrem de proastă e că sunt însărcinată.
- Doamne! - Da.
Cred că voi deveni mătușică. Asta nu e chiar atât de rău.
Dar cea mai proastă veste...
Așa...
Doamne.
Ce este? Spune-mi.
A fost Fred al tău. Te rog să nu mă urăști.
Nu-l urî nici pe el.
A fost genul de prostie pe care se întâmplă să o faci în timpul vieții.
Și pe care nu o poți anticipa. Sau judeca.
Te rog... Te rog să nu mă urăști.
A fost genial, draga mea. A fost extrem de bine!
Dragilor, nu-i așa c-a fost bine? Arnold!
Foarte bine.
Îți mulțumim că ai venit.
Suntem în întârziere. Îi arăt eu împrejurimile, Sandy.
- Cheam-o pe următoarea. - Ai fost incredibilă.
Mulțumesc mult. La revedere!
Pe curând!
- Te conduc eu. - Bravo ție!
- Așa-i c-a fost bună? - A fost.
- Foarte bună. A dat lovitura. - Nu ți s-a părut bună, Arnold?
Ba da, cred c-a fost bună.
Chiar m-a emoționat.
Bine. Ce urmează? Să trecem mai departe.
Deci ai fost damă de companie.
- În scenariu. - Ba nu asta ai insinuat.
Știu, dar nu eu, Izzie.
Dar tu ești Izzie.
Sunt.
Ești cumva liberă pentru cină diseară?
- Nu știu... Da, cred că da. - Bun.
Am fost foarte impresionat de interpretarea ta de azi.
Dar sincer să fiu, am fost impresionat de dinaintea interpretării.
Mulțumesc mult.
Îl cunoști bine pe Arnold Albertson?
Da, îl cunosc. Dar nu foarte bine.
Mă ajută cu scenariul de vreun an. De ce?
Așa... părea un tip de treabă.
Da. Îți place italiană?
- Ce? - Mâncarea.
- Da, sigur. - Ce spui de Nicks, numărul 5?
- Sau preferi să te iau de acasă? - Nu, nu, ne întâlnim la restaurant.
- Lucrez. - La ora opt?
Bine.
- Bine. Ne vedem acolo. - Bine.
Să nu spui nimănui, dar eu te susțin pe tine.
Mulțumesc frumos. Ne vedem mai târziu.
- Bine. Pa. - Pa.
- Știi filmul Mic dejun la Tiffany? - Da.
Rula pe undeva prin centru. Am văzut un poster.
Arăta senzațional. Mi-am luat bilet și m-am dus la film.
Săptămâni întregi n-am putut să-mi scot filmul acesta din minte.
Ea avea totul sub control.
- Știa ce vrea. N-avea nevoie de nimeni. - E damă de companie.
Poate era genul care prefera să bea, să danseze și să radieze fericire.
Iar dacă bărbații îi dădeau 50 $ când se ducea să-și pudreze nasul,
îi merita, pentru că își punea amprenta asupra vieții lor.
Îmi dau seama că e o obsesie, dar dacă aș putea afla mai multe despre ea...
Bine. Ce are această femeie de te face să fii atât de obsedat?
- Nu vorbește ca bunica mea. - Poftim?
Toate femeile pe care le-am cunoscut vorbeau ca bunica, numai ea nu.
- Glow. - Glow?
- Glow Stick cumva? - Da. De ce?
- Dumnezeule... - Ce vrei să spui cu asta?
Adică... Dumnezeule, e minunat! Ce nume minunat!
Da, nu întâlnești prea des numele acesta.
Nu, nu în general, dar e destul de comun în terapie.
- Cunoști o Glow Stick! - Da, cunosc!
Sunt terapeutul ei.
Dar etica profesională mă împiedică să discut chestiuni legate de ea.
E o femeie simpatică totuși.
E un pic nevrotică, are câteva probleme și trebuie să-și dezvolte latura sensibilă.
Dar e confidențial!
Este confidențial. Sunt doctor.
Doctorii nu discută despre viața personală a pacienților.
Ți-ar plăcea ca următorului pacient care intră aici, să-i spun:
cel care a ieșit e un nebun obsedat de o femeie pe nume Glow Stick.
- Ți-ar plăcea? - Păi...
Oricum, eu nu cred că fata asta, oricât de atrăgătoare ar fi,
merită să devină obsesia cuiva, mai ales a unui judecător însurat.
Nu am prejudecăți. Dar chiar e o prostie.
Sunt Josh. Poți să răspunzi?
Vezi ce terapeut bun sunt? E iubitul meu, dar nu răspund.
E timpul alocat ție.
A intervenit ceva și nu ajung la cină. Îmi pare foarte rău.
Ce vrei să spui? Cum adică nu ajungi la cină?
Bine! Știi ceva? O să mă înfometez.
M-am mai înfometat. O să mă înfometez iar.
Și eu m-am înfometat des în ultima vreme.
Poate c-ar trebui să ne înfometăm împreună. Vrei să iei cina cu mine diseară?
- Ce fel de mâncare mănânci? - Îți place italienească?
Merge.
- Deci? - De acord.
Mă duc să-mi schimb tamponul.
Scuză-mă, dar nu sunt de acord cu tine.
Cred că fata aceea, Patterson, a fost extrem de bună.
După cum spunea și Seth. Cred că avea ceva ce n-a mai avut niciuna.
De parcă ar fi avut experiență și ar fi trecut prin așa ceva.
Da!
Sunt de acord cu Sandy și Seth. Avea ceva cu adevărat special.
Îmi amintește de fata de care m-am îndrăgostit la grădiniță.
- Era prostituată? - Da, era o prostituată de grădiniță.
Sună a școală progresistă. Sandy, despre cine nu am discutat?
Le-ai analizat pe toate.
Bine, atunci haideți să încheiem ziua și să ne mai gândim.
Pe Izzie am senzația că am mai văzut-o undeva.
Avea un chip destul de obișnuit, de duzină.
Mie nu mi s-a părut.
Ce știu eu? Mi-e atât de foame încât nici nu mai judec limpede.
Bun. Se pare că am încheiat pe azi.
Ești mai frumoasă ca niciodată.
Abia aștept să repetăm. Mai ales scenele de amor.
Fugi de-aici!
Mulțumesc, dle regizor. A fost o primă zi surprinzătoare, nu?
Da, chiar a fost. De asta mergem la teatru, să fim surprinși.
Poate vei fi mai expresiv mâine la repetiții.
Dar te-ai descurcat bine și azi. Suntem abia la început.
Scuză-mă că m-am răstit, scumpo. Lasă-mă să mă revanșez c-o cină romantică.
Cu ce vă pot ajuta, dle?
Vreau o masă pentru o persoană. Acolo.
Poftiți pe aici, vă rog.
Bună!
- Bună. - Scuză-mă pentru întârziere.
Doamne sfinte! Vă simțiți bine?
- N-am nimic. - Nu, nu, vă ajut eu.
- Doriți un pahar cu apă? - Nu.
- Coniac cu sifon? - Poate.
O să mă gândesc.
- Mulțumesc. - Cu plăcere.
- Ce restaurant frumos! - Mulțumesc.
- Care e problema ta? - Niciuna.
Îmi era sete.
- Ce-i cu tine? - Nu știu ce am. Mi-e foarte sete.
Atunci ia paharul în mână. Nu-l mai împinge de pe masă.
Probabil ai fost un copil foarte obositor.
Doamne, ce fraieră sunt!
În fine. După cum spuneam, m-am săturat de artiști.
Tot timpul te dezamăgesc. Vreau un om de afaceri.
Dale e scenarist. Scrie scenarii. Ăștia nu se gândesc la viață.
Auzi ceva din ce spun?
De ce te ascunzi în spatele meniului?
Nu mă ascund.
Avocații-s buni, oamenii da. Da.
Trebuie să-mi schimb modul de viață, trebuie s-o fac.
La ce te uiți?
E cine cred eu?
Nenorocitul!
- Dumnezeule! Sunteți teafăr? - Da, da.
Toată lumea cade în seara asta.
Uite-o pe terapeuta mea.
Jane, ascultă, trebuie să...
Ești concediat!
- Josh, ești bine? - Da, da, sunt bine.
- Sunt bine. - Ești sigur?
- Da. - O cunoști?
Așa se pare.
- Nu pleca așa pur și simplu. - Și tu ești concediat.
Ai grijă pe unde mergi.
Mă duc până la toaletă.
- Ești bine, fiule? - Tată!
- Ce cauți aici? - Muncesc.
- De când? - E o poveste lungă.
Și niciunul din noi nu are timp pentru ea.
Ne vedem imediat.
- O să mă duc până la toaletă. - Bine.
Judecătorule, așteaptă.
Bună, recitatoare minunată.
Încercam să iau puțin aer.
Sigur.
Josh, ce cauți aici?
Arnold, salut!
Delta mi-a spus mereu că e un local grozav, așa că m-am gândit să vin.
Sunt aici cu fata aia Izzy. M-a impresionat.
- Stai puțin, e aici? - Da, este la toaletă.
- Dumnezeule, s-a întâmplat! - Ce anume?
Josh... de ce a trebuit...
- Judecătorule, hai să ne plimbăm puțin. - Nu vreau.
O să intru înapoi și o să văd ce se petrece.
Nu acum, judecătorule.
- Nu înțeleg ce-mi spui. - Să nu stricăm treaba acum.
Uite pe cine am găsit la toaletă.
Josh.
Mi-a spus Josh.
- Ce mai faci? - Bine, mulțumesc.
- Te-ai mișcat rapid, Josh. - Nu, doar am...
Ai apucat să te uiți pe meniu, dragule?
Din fericire copiii noștri își iubesc bunicii,
dar ar trebui să-i culcăm noi în seara asta, nu dragule?
Nu mă simt bine, cred că o să plec.
- O, nu. - Îmi pare rău.
- Să te faci bine. - Da, să te faci bine.
Pe cine avem noi aici! Un minut, Dimitri.
Bună, Glow! Ia te uită!
Cu mine vorbești? Nu, eu sunt Izabella.
- Vă cunoașteți? - Nu, nu chiar.
Da, m-am înșelat.
Toată gașca e aici.
Delta arăți chiar mai tânără decât atunci, în Piccadilly,
când ne-am jucat cu acei copii, îți amintești?
A fost amuzant, nu?
Mi-a părut bine să vă văd, dar trebuie să plec.
- Însănătoșire grabnică. - Da.
- Ne vedem mâine. - Hai să ne așezăm, Frankie.
Frankie este prietenă cu Vicky.
Nu știu nici o Vicky.
- Greșeala mea. Trebuie să fie alt tip. - Da.
Toată lumea pare să fie confuză în seara asta. Cred că e de la vreme.
Da, domnește confuzia.
Ne vedem mâine dimineață.
Noapte bună, prințeso.
Adieu.
- Noapte bună. - Adew.
De ce n-o placi pe fata aia?
- Ce fată? - Izabella Paterson.
- Cine a spus că n-o plac? - Te porți ciudat în preajma ei.
- Abia dacă m-am uitat la ea. - Exact.
E mai bine decât să leșin după dl Seth "Seducătorul".
La orice ar spune te porți de parcă e cel mai amuzant lucru pe care l-ai auzit.
Josh, mereu ești gelos.
De ce tot aduce aminte de Londra și Piccadilly
și timpul uimitor pe care l-ați petrecut împreună.
Ne-am simțit bine în acea piesă, știi asta.
Așa e. Îmi pare rău.
Uite-i.
- Judecătorule. - Ce e?
Mi-e teamă că a apărut o problemă.
- Ăla e fiul meu. - El e fiul tău?
Ceva nu e în ordine aici. De cât timp durează asta?
Ce vorbești? Nu am știut nimic până acum o jumătate de oră.
- Dacă asta insinuezi. - Simt că ceva nu e în regulă.
Și tu? Atunci și eu.
- Așteaptă, te rog! - M-am săturat să fiu nedreptățit.
- Sper că te simți mai bine. - Da, sunt bine.
Nu ai apucat să mănânci ceva, vrei să intri să-ți dau un sandvici.
- Sigur. - Bine.
- E noaptea de wrestling. - Nu te mai plânge atâta.
Taci din gură, nu aud ce se vorbește la televizor.
Tu să taci! Du-te și plimbă ursul.
Ce înseamnă "normal"?
Era primul scenarist pe care l-am cunoscut vreodată.
Și era un gentleman adevărat.
Nici nu a încercat să mă sărute, deși știam că vrea s-o facă.
M-a întrebat dacă poate să-l cunoască pe tata.
Nimeni nu mai făcuse asta înainte.
Nici măcar nu mai adusesem un băiat, acasă.
Era exact cum mi-am imaginat că este un scenarist,
foarte sensibil și... era Arthur Miller al meu.
A fost un sandvici foarte bun. Mulțumesc.
Ești bine? Pari puțin tristă.
Da. Doar că... nu cred că o să obțin rolul.
Sunt foarte optimist în privința asta.
Ești foarte drăguț.
Pot să te sun?
Da, sigur. De ce nu?
Îți mulțumesc că mi-ai îmbunătățit piesa de teatru.
Pe curând, Josh.
Fata aia Loretta a citit bine.
Dar Izabella a fost genială. Trebuie să te decizi azi.
- Nu înțeleg care e problema. - Nu este una. Nu a zis nimeni că ar fi.
Doar că am o anumită metodă de lucru. Și acesta începe cu un covrig.
- Hotărăște-te odată. - Să mănânc în liniște mai întâi.
- Haide, dragă. - Arnold.
O să mergem la intersecția străzii 61 cu Madison.
Ce zi frumoasă, nu-i așa?
- Am dat peste unul "vorbăreț". - Mi-au dat alt tip de covrigi.
- Am cerut cu semințe de mac. - Ai și tu o dispoziție azi!
- nu mănâncă nimeni genul ăsta de covrigi. - Spune-mi de ce n-o placi?
Cine a spus că n-o plac? Nu vreau să iau o decizie în pripă.
Este foarte importantă. E metoda mea de lucru.
Cine este cel care spune mereu
că trebuie să-ți asculți instinctul și să nu gândești prea mult lucrurile.
- Am citat din spusele tale. - Nu am spus-o eu. Nu vorbesc așa.
- Niciodată nu vorbesc așa. - Dle, ce se petrece cu tine.
Nimic. Sunt sub presiune și nu am nevoie ca soția mea să mai adauge și ea.
Trebuie să recunoști că are ceva special fata asta,
Poate că a fost escortă într-o viață anterioară.
Acum am ajuns să vorbim despre vieți anterioare?
- Nu știu. - Ce se petrece?
Unde e șoferul?
- Ăla e? - Da, el e. Unde s-o duce?
Pare că se urcă într-un taxi.
Este cel mai nebunesc lucru pe care l-am văzut. Ce...
- O fi ceva ce am spus noi? - Așa se pare.
Fie asta sau o fi o mașină capcană și e pe cale să explodeze.
Păi atunci ieși, ieși.
Zici că e un șofer filosof.
Cred că nu a mai putut suporta tensiunea din schimbul nostru de replici.
Bine, fie. Îi dau rolul.
- Doar de atât a fost nevoie? - Da.
Îi datorează acelui taximetrist 10%.
Alo. Sandy?
Nu glumești, nu?
Mâine? La 10 dimineața?
Bine. Mulțumesc foarte mult!
Bine, pa.
- Am obținut rolul. - Ce rol?
- Cel de pe Broadway. - Broadway?
- Deci așa ai obținut rolul? - Așa mi-a spus, da.
- Și tu l-ai crezut? - Da.
Este destul de amuzant,
dar nu văd cum ar putea să inventeze o astfel de poveste.
La fel cum inventezi un nume, sau cum îți înșeli nevasta. Te-a mințit.
Nu sunt de acord cu tine,
fiindcă Arnold și cu mine ne-am cunoscut în circumstanțe bine definite.
Și nu îmi datora nimic.
Cu atât mai mult adevărul.
Și cu siguranță nu era obligat să-mi dea rolul.
Și probabil nu ar fi trebuit s-o facă, la câtă suferință i-a adus.
Nu țipa, lasă-mă să-ți explic.
Nu. Nu, nu...
- Nu. Ieși afară. - Eram...
Ești unul din cei mai groaznici oameni pe care i-am întâlnit.
De fapt știi ce? Chiar ești cea mai groaznică persoană
pe care am întâlnit-o.
Ai anulat cina noastră ca să ieși cu una din pacientele mele?
Asta îmi arată cât de bolnav poți fi.
Îmi vine să-ți vâr asta în mădular.
Jane, pentru Dumnezeu, totul are legătură cu piesa mea.
Cu piesa ta? Nu-mi pasă de piesa ta.
De piesa ta stupidă. Nu-mi pasă de tine.
- Ieși afară. - Alo.
Cum îndrăznești să răspunzi la telefon în biroul meu?
E grozav. Mă bucur pentru tine.
Acum te bucuri! Acum se bucură.
Mereu ești deprimat în preajma mea. De ce? Cine e la telefon?
Nu pot vorbi acum. Sună-mă mai târziu.
Era cumva blonda nebună, sau tatăl dornic de atenție.
Jane, trebuie să vorbesc cu tine.
O, Doamne! Știți ce? Sunt sătulă. Ieșiți afară amândoi!
Ieșiți afară!
- Ieși afară! - Bine.
Afară!
M-am săturat de hainele astea strâmte, trebuie să-mi iau o costumație mai largă.
Fie asta sau fac liposucție.
Arați grozav. "Pescuiești" pentru niște complimente.
Străinilor, ce faceți aici?
Știu ce faci tu aici. Promovare, promovare.
Ea e Cece, doamna care se ocupă de relațiile cu publicul.
Doamnă Simmons, ați vrea să faceți o reclamă pentru noi?
Bineînțeles că o puteți regiza dvs, dle Simmons.
Mă numesc Albertson.
- Am cam dat-o în bară. - Așa se pare.
Mulțumesc, dar nu joc în reclame.
Nu sunt genul meu.
- Nu voiai să găsești niște haine largi? - Mai puțin strâmte.
Știu, dar cu cât sunt mai relaxante cu atât sunt mai bune.
- Mi-a părut bine de cunoștință. - Vorbim, Seth.
- Ne vedem mai târziu. - Dumnezeule.
- Ce e cu graba asta? - Nu arată bine locul și sunt prea scumpe.
Hai să mergem într-un loc drăguț,
- cum ar fi Chanel sau Prada. - Numai acolo nu sunt reduceri!
Mă simt de parcă aș fi claustrofobic, abia pot respira aici.
Sunt moartă după tweed.
O să-l probez.
Te ajut. Și mie îmi place tweed-ul.
Arnold, nu am nevoie de ajutor.
Ești sigură? Lasă-mă să privesc măcar.
Acasă poate vezi cum îl dau jos de pe mine.
- Ia-o ușurel! - Știu, dar...
- mă pricep foarte bine la datul cu părerea. - Așteaptă puțin.
Știu, dar uneori e ca și când...
Veverițele la ghindă!
Ești teafăr?
Nu-mi vine să cred că te-am întâlnit, Derek.
Nu, n-o să fac liniște.
Sunt Margie, îți amintești...
Te-am căutat peste tot. Mi-ai schimbat viața.
Am absolvit școala de modă. Și sunt cumpărător executiv acum.
Și în afară de asta, mi-ai oferit cea mai bună noapte din viața mea,
în pat și în afara lui.
Toate astea datorită ție și a "veverițelor la ghindă".
- Te rog vorbește mai încet. - Ne vedem mai târziu, prieteni.
- O, Doamne, Seth Gilbert! - Sunteți prieteni, Arnold?
- Ce vrei să spui, Seth? - Purtați-vă frumos, bine!
- Mai aveți nevoie de altceva? - Nu.
Veverițele la ghinde, nu?
Nenorocitule!
Să nu mai vorbești niciodată cu mine.
Delta, nu. Delta!
Seth, așteaptă!
Am reținut numărul de înmatriculare, e ușor de depistat.
Nu vă faceți griji, o să plătesc eu tot.
- E soția mea. Se grăbea. - E soția dvs?
Da, a întârziat la o întâlnire și e cu capul împrăștiat.
Brad, este în regulă îl cunosc. E de încredere.
Spune-i soției tale să fie mai atentă, amice.
Așa o să fac.
Ascultă, Derek, Arnold sau cum te-oi numi.
Știu că am vorbit prea tare, doar că eram atât de încântată să te văd.
Nu e nimic.
Plătești cu bani gheață, cu cecul sau cu cardul?
Ce era fata aia, o prostituată? Ca cea de la Nick's?
Poate fi. O fată înaltă... escortă.
Ce mai contează, toate te escortează înăuntrul și în afara pantalonilor lor.
Bărbații ăștia!
Da, ai dreptate. Suntem buni doar pentru un singur lucru.
- Așa că ce zici? - Mă gândesc serios la asta.
Încă îmi aduc aminte de Londra. Nu m-am mai simțit așa de când...
Haide, Seth.
Știi că aveam fiecare alte priorități ca să avem o relație serioasă.
Tu aveai, eu mi-aș fi schimbat direcția într-o clipă.
Știu, ai schimbat-o de multe ori.
- A fost diferit cu tine. - Ei, haide.
Încă sunt pregătit, Del.
- Am ajuns dle Gilbert. - Ce promovezi de data asta?
- Noul meu parfum. - Nu-mi spune cum se numește.
Am găsit un nume destul de bun: "Seth's Seduction"
Dle Gilbert, mă bucur că ați venit. Toată lumea e nerăbdătoare să vă cunoască.
- Poftim? - Vă tachinează doar.
Dle Gilbert, vă rog dați-mi un autograf.
- V-am așteptat toată ziua. - Delta, ține pasul.
Încerc.
Scuzați-mă.
Vă rog, puteți să ne dați un autograf.
V-am așteptat patru ore. Durează doar câteva secunde.
Încerc să ajung la tine. Sunt în spate.
- Haide. - Vin.
- Doamnă, v-am prins. - Ce faceți? Seth!
Nu e profesionistă. Ce, te-ai întors să mai furi?
- Costumul nu a fost suficient? - Nu l-am furat de aici.
- Atunci de unde l-ai furat? - Nu l-am furat deloc.
M-am certat cu soțul meu
La Bernie's și am ieșit din greșeală. Ar trebui să-l sunați.
Îl cheamă Arnold Albertson. Sunt sigură că l-a plătit până acum.
Puneți-mă jos, vă rog.
Bine doamnă o să vă pun jos. Apropo, sunteți o idioată.
Am auzit multe povești, dar asta le-a pus capac.
"M-am certat cu soțul meu la Bernie's,"
"așa că am venit la Macy's să mai fur un costum."
Nu înțelegeți. Nu l-am furat deloc.
Alo.
Ce? Cine?
La poliție? Despre ce vorbești?
Ești nebun? Da, dă-o la telefon. Te rog!
Arnold. Ai face bine să mă scoți de aici.
Și asta în următoarele 20 de minute.
Și asigură-te că pleci din apartament, până ajung acolo.
Îți sugerez să-ți iei o cameră de hotel, amice.
Și să mai comanzi încă o prostituată. Veverițele la ghindele nenorocite.
Unicornul a fost un simbol al femeilor.
Și asta vine dintr-o perioadă în care femeile erau tratate ca sclave.
- Ca vitele? - Nu, ca sclave.
Practic înseamnă că ele erau ce voiau bărbații să fie.
- Ca în ziua de azi, de multe ori. - Da. Bănuiesc.
În parte, de asta am scris piesa.
În timpuri străvechi, prostituția era o profesie sacră.
- Când se întâmpla asta? - Înainte ca spiritualitatea și sexualitatea
au fost despărțite. De fapt nu ar trebui să fie.
Ești un tip romantic.
Cred că Josh a văzut ceva în mine.
Nu era ca Arnold. Cu Arnold, banii erau importanți pentru amândoi.
Dar Josh, cred că a fost prima persoană care a crezut în mine.
Și bineînțeles că a venit cineva din trecut
care a stricat toată imaginea.
De ce îmi frângi inima?
Nu înțelegi că-mi frângi inima?
Izzy, Glow sau cum te-oi numi.
- Și judecătorii au sentimente. - Dle.
Nu cred că e locul potrivit să purtăm discuția asta.
Așa că sugerez să vă întoarceți de unde ați venit.
Și eu sugerez să-ți ții gura, vorbesc cu doamna.
Doamna nopții, aici de față, care mi-a frânt inima.
Am sunat la serviciul de escorte a lui Vicky și...
- Josh, ce faci? - Tată?
- Este bătrân. - Un bătrân porcos.
- E irelevant. - Bine. Uneori porcos, dar nu bătrân.
Pentru Dumnezeu, Joshua, îți dai seama în ce te bagi?
Doamna asta a petrecut o noapte cu regizorul tău.
Una perfect romantică, aș spune.
Izabella, așteaptă!
Izabella!
Cred că ți-a fost foarte greu ca Josh să afle astfel.
Unde ai fost, dragă? Telefonul sună într-una pentru tine.
Toată ziua. Au fost prea multe apeluri.
- Acel Joshua, Sandy și Alfred. - Încă o dată.
Ce mai e acum?
E un Derek.
Alo.
Izzy, sunt Arnold. Trebuie să te văd imediat.
Poți să vii la hotelul Barkley. În aceeași cameră, 1369.
O să-ți explic totul, doar vino aici.
Nu știu dacă pot să fac asta.
Cum adică nu știi?
Trebuie să repetăm, doar... vino aici.
Bine.
Bună Vicky, sunt doctorul Do.
Da, în seara asta, la Barkley. La ora 8 PM, sub numele obișnuit.
O mai ții minte pe fata aia "Glowstick". Vreuna ca ea?
- Pe aici, domnule. - Mulțumesc, fiule.
- Alo. - Seth O'Malley. Îți confirm doar.
E pe drum și va ajunge într-o jumătate de oră.
- Grozav, mulțumesc. Sunt în altă cameră. - Da, știu. Mi-ai spus.
- Stai puțin, vreau să mi-o descrii. - Bine.
- Da? - Seth? Ai chef acum?
- Delta? - Nu, Regina din Sheba.
Bine, așteaptă Sheba, am o convorbire interurbană, pe cealaltă linie.
- Vicky. - Este înaltă și blondă...
Oprește-o, nu pot s-o văd în momentul ăsta.
S-o opresc? Nu pot. E pe drum.
- Are telefon mobil? - Da.
Atunci sun-o și zi-i să se ducă la următoarea întâlnire.
Poate te sun mai târziu.
O să încerc, dar telefonul ei nu funcționează prea bine.
- Bine, sun-o și apoi sună-mă înapoi. - Bine.
- Bună. - Da.
Vino.
Ești la părinții tăi? Eu sunt la 1328.
- Vin imediat. - Ne vedem în curând.
Scuză-mă.
Nu-i nimic.
- Nu ai primit apelul? - Tu m-ai chemat.
Nu, Vicky. Te-a sunat să-ți spună să te duci la următoarea întâlnire.
Eu sunt ocupat acum.
Bine. E în regulă. O să aștept aici.
O altă doamnă vine acum, da?
Pe care eu o iubesc. Înțelegi?
Engleza mea nu este atât de rapidă.
Vicky, ea mi-a spus să vin aici. Camera 1328.
- Da? - Nu înțelegi.
- O sun pe Vicky. - Așteaptă, așteaptă.
Așteaptă, nu, nu.
- Nu face asta. Trebuie să pleci acum. - Sună.
Isuse Cristoase!
Totul este foarte confuz.
- Și este... confuz. - Foarte.
- Josh știe de noi. - Da?
Și Seth la fel.
Da... mi-am dat seama.
Nu a mai rămas decât Delta.
Vrei să spui că ar trebui să rămân în piesa de teatru?
Glumești? Bineînțeles.
Suntem profesioniști.
Nu, Candy. Trebuie să te duci înapoi în hol și să dai telefonul de acolo, bine?
Nu, Vicky ar trebui să-mi spună să aștept.
- Eu aștept. - Rahat!
- Cine e? - Eu, Sethy.
- Delta. - Da.
Numai puțin... să-mi pun pantalonii.
- În baie, haide. - Bine, mă duc.
Bine.
Cu câte femei crezi că a făcut asta? De ce face asta?
Despre ce e vorba? Ai idee ce se petrece?
Ce-i cu toată chestia asta: "mi-ai schimbat viața"
Despre ce vorbești?
Eu credeam că vrei să vorbim despre noi. Să ne întoarcem la vremurile de odinioară.
- Îmbrățișează-mă puțin. - Vino încoace.
Încă mai am sentimente pentru tine, Del.
Dragule... Trebuie să mă duc până la toaletă.
- Ce să faci? - Toaleta.
Toaleta mea.
Păi, s-a stricat WC-ul și trebuie să chem...
Nu voi folosi WC-ul.
- Nu vei folosi WC-ul? - Nu, nu-l voi folosi.
Păi atunci dacă nu vei folosi WC-ul...
Te rog nu mai spune "WC". Ești ciudat.
Alo, Candy! Candy. Candy, tu ești?
Tocmai te-am pus pe modul așteptare. Ești acolo?
Delta. Dragă, nu e ceea ce crezi. Chiar nu e.
Delta.
- 1329 ar trebui să fie alături. - Bine. Mulțumesc, Vicky.
Delta, a fost o neînțelegere. Nu trebuia să vină în camera mea.
Haide, Seth! Poți mai bine de atât.
De ce te-aș chema, când ea era la mine, nu are nici un sens.
Fata a vrut să folosească toaleta. S-a speriat, nu știu.
Drăguță, e vina mea. Trebuia să vin la 1329.
Era camera greșită. Mulțumesc pentru cada de baie, domnule.
- Vezi, ți-am spus eu. - Tot nu te cred.
Și ție îți plac curvele, exact ca soțul meu.
Este din cauză că eu nu te pot avea, el te are.
Nu sunt proprietatea cuiva. Noapte bună.
Camera lui Arnold Albertson, vă rog.
Alo. Cine? Arnold?
Da, eu sunt. Cine sunteți?
Delta
Delta, dragă, unde ești?
Jos? Ce cauți aici?
Credeam... nu, nu, nu. Da, mă bucur să aud vești de la tine...
Ultima oară când am vorbit cu tine erai în închisoare și...
Da, vino sus...
- Dumnezeule. - De ce i-ai spus să urce?
Avem cod roșu. Înțelegi ce înseamnă asta?
Vine o tornadă în liftul ăla.
Și e pe cale să ajungă aici.
Trebuie să pleci, o să te punem...
Isuse, e cel mai rapid lift din câte am văzut.
Toaleta.
- Cred că o să vomit. - Fă-o în liniște.
- Bună, dragă. - Arnold, de cât timp faci asta?
- Ce anume? - Ce ai făcut până acum.
E evident că ai făcut-o mai mult de o dată.
Chestia asta cu "veverițele la ghinde" e mica ta replică de agățat.
Credeam că era doar a noastră.
Ceva ce mi-ai spus, ca să mă ajuți să trec peste un moment greu din carieră.
Dar e clar ai folosit-o pentru a seduce, a atrage,
ca pe un fel de serenadă pentru oricine vrea să asculte.
- Dragă, e mai complicat... - Decât e la prima vedere?
Da, sunt sigură. Atunci, spune-mi care e motivul.
Cercetări pentru o nouă piesă de teatru, sau pentru un film.
Într-un fel, da. Sunt impresionat de poveștile femeilor.
- Așa se pare. - Nu... sunt un fel de... feminist.
- Da, sigur. - Nu este cuvântul potrivit, dar...
Un fel de mentor, care...
Interesant mirosul tău de parfum, Arnold!
Ai mai avut vreo "veveriță la ghinde" pe aici, în ultimul timp?
Despre ce vorbești, nu, eu...
Nu-mi vine să cred.
De două ori în aceeași noapte?
Delta, nu deschide ușa.
Delta, nu e ceea ce crezi.
Are dreptate, chiar nu e.
Știți ce? Asta a pus capac.
Și acum voi ieși.
Din camera asta,
din hotel,
din piesa asta,
din viața asta.
Succes amândurora.
Delta, oprește-te, stai.
- Delta. - Nu vreau să mai aud nimic, niciodată.
Nu e ceea ce pare, lasă-mă să-ți explic.
Nu e chiar prima oară când am văzut-o pe Izzy
părăsind camera lui Arnold.
Cât de interesant?
Se pare că toată lumea, în afară de mine, știa ce se petrece.
- Proasta, proasta de mine. - Nu e adevărat.
Mă bucur să vă sprijiniți unul pe altul în momente de criză.
Și tu ce cauți aici?
Mereu pândești și hoinărești cu cicatricile și cățelușul tău.
Nu te amesteca în asta.
Tu ești nebunul care umblă după femei când ai o așa nevastă.
Se pare că tuturor bărbaților le place să umble după femei, Seth.
Nu, dnă Simmons, încerca doar să ajute.
Mi-a schimbat viața, mi-a dat 30.000 de dolari,
și azi mi-am cumpărat primul meu apartament.
- Ce a făcut? - 30.000 de dolari?
- Americani? - Da.
Nu pot să mai suport.
- Pentru o noapte? Trebuie să fii bună! - Nu, nu. Nu înțelegi.
Ești fericit?
Cum de-ți permiți să critici atât?
Ascultă, amice. N-ai vrea să te bați cu mine,
te-aș snopi în bătaie.
- Am antrenament de pe străzile Londrei. - Serios?
Același oraș în care mi-ai sedus soția, acum șapte ani?
Nu a fost nimic de genul ăla. Pe tine te iubea.
Nu îmi dau seama de ce sau cum.
De ce? Poate fiindcă sunt un tip de treabă și o iubesc.
- Da, ești ca un colier. - Da, șah-mat.
Fiindcă nu sunt perfect și nici tu nu ești.
Isuse, îmi pierd timpul! O să mă duc la culcare.
Ce obosit sunt!
Nu pot să-ți spun decât că, mâine, la 8 dimineața
o să fie o reală plăcere să lucrez cu tine, Arnold.
- Da... camera ta este în partea asta. - Știam asta.
Știi acele nopți când ajungi acasă
și nu ai un partener, nu ai nimic de băut,
și nu e nimic la televizor, decât acele spoturi stupide.
Și rămâi doar tu cu gândurile tale.
Asta este definiția cuvântului "teroare".
Fiindcă tot ce voiam era să fiu în brațele cuiva.
Ale oricui.
Chiar și ale unui străin.
Urăsc... urăsc să fiu singură.
Dar atunci când sunt, mă uit în oglindă,
și îmi spun ceva ce zicea Audrey Hepburn odată.
"Cred în roz."
"Cred că râsul arde cel mai bine caloriile."
"Cred în sărutat."
"Sărutatul îndelung."
"Cred în a fi puternic,"
"chiar și atunci când totul din jurul tău pare că merge anapoda."
"Cred că fetele fericite sunt cele mai drăguțe."
"Și cred că mâine e o nouă zi."
"Și cred în miracole."
Cred în miracole.
Asta...
Asta funcționează... de fiecare dată.
Bună, Izabella!
Am încercat să te sun toată noaptea. Nu ai răspuns.
Nu am știut ce să fac. M-am gândit să vin doar.
- Neața, Josh, Izzy. - Bună.
- Cum ai dormit, dragă? - Nu prea bine.
Nu fii descumpănită.
Haideți să începem, n-aș vrea să pierdem timpul. Toată lumea e aici?
Da, toată lumea în afară de Delta.
Atunci nu e toată lumea aici.
Cum adică: "Da, toată lumea în afară de Delta."
Dacă vrei să spui "Toată lumea în afară de Delta" nu mai folosești "Da".
Toată lumea în afară de Delta, dle.
Nu-mi spune "dle", Sandy.
O să începem fără ea... hai să începem cu citirea rolurilor la masă.
Bună dimineața, tuturor! Presupun că începem cu citirea rolurilor.
Da, asta spuneam și eu. Mă gândeam să luăm loc și...
Bine.
Vreau să spun ceva înainte să începem.
Cu toții suntem profesioniști.
Asta nu înseamnă că nu avem probleme în viața personală, din când în când.
Bineînțeles că avem.
Dar ce ne face profesioniști, este faptul că nu lăsăm acele probleme
să se interfereze cu munca noastră.
Și nu putem discuta despre ele sub nici o formă.
Le folosiți pentru interpretarea voastră, lăsați-le să vă alimenteze,
dar nu le lăsați să vă distragă de la... scopul nostru.
Care este desigur acel clișeu al showbusiness-ului, în care eu cred:
"Spectacolul trebuie să continue." Și va continua.
- Datorăm asta publicului. - Bine. Sunt total de acord cu tine.
Dar aș vrea să începem cu citirea piesei.
Aș vrea să încep cu Actul 1, Scena 1 dintre personajul lui Seth și al meu.
- Aș vrea să începem imediat. - Poftim?
În picioare.
Bine.
Cred, totuși, că ar trebui să citim întreaga piesă, mai întâi...
Având în vedere situația, despre care bineînțeles că nu vom vorbi,
cred că ar trebui să ajutăm actorii să treacă peste asta,
ajungând la capătul tunelului,
în loc să urmeze niște reguli regizorale acceptate.
Mi-ar plăcea să cred că, din punct de vedere regizoral,
ești mai bun de atât.
Are cineva vreo obiecție?
Seth? Izzy?
- Cineva? - Nu.
Grozav.
O să începem cu Scena 1. Doar cu Seth și Delta.
Restul, putem să vizionăm de pe locul orchestrei.
Poți aduce dormitorul, canapeaua și cele două scaune.
Cortina se ridică. Suntem în camera de hotel,
a lui Hal Finnegan.
Delta, poți începe oricând ești pregătită.
Nu am eu prima replică, dar... dacă aș fi avut-o, aș fi început.
Bine.
Refuzi să înțelegi ce îți spun. Așa că ce pot să spun. Îmi pare rău.
Nu-i nimic, sunt obișnuită.
Mereu țipi când nu știi despre ce vorbești.
Știu despre ce vorbesc, doar că tu nu vrei să auzi.
E un lucru specific femeilor.
Când nu vreți să auziți ceva, pur și simplu nu auziți.
Păi îmi este greu să înțeleg cum te poți culca cu alte femei
și apoi să te culci cu mine și să-mi spui că ele nu înseamnă nimic.
- Păi e adevărat. - Deci vrei să spui
că timpul petrecut cu alte femei nu mai există în capul tău.
- Că nu este o amintire plăcută? - Nu, nu am spus asta.
- Și atunci? - Și atunci ce?
Cum să nu mă gândesc
la ce te gândești tu când faci dragoste cu mine?
Cum pot fi sigură că ești alături de mine
și nu cu altă femeie cu care ai făcut dragoste altă dată.
Prin urmare nu ne sincronizăm.
Fiindcă și eu m-aș putea gândi la alt tip, nu?
Cum am ajuns să discutăm despre asta?
Am întrebat doar de ce a trebuit să mergem la un restaurant vegetarian,
și am ajuns la subiectul ăsta.
- Dă-mi-le. - Nu, ai renunțat la ele.
Și tu la fel.
Doar fiindcă renunț la obiceiul meu, nu înseamnă că...
Ce, nu pot să trag un fum din țigara ta?
- Nu am spus asta. - Atunci dă-mi-o.
Nu, mă simt prost acum fiindcă fumez, pentru că îți întrerup perioada ta...
Am o minte independentă. Vreau un fum nenorocit din țigara aia, acum!
- Bine, uite! - Mulțumesc.
De ce nu răspunzi? Probabil e una din prietenele tale.
Nici unul din prietenii mei... nu reușește să mă contacteze.
Răspunde tu. Nu vreau să vorbesc cu nimeni, acum.
Mi s-a făcut foame. Ce vrei să facem?
Vreau să vii aici și să mă săruți.
În vreun fel anume?
Legată la ochi cu picioarele încrucișate.
Ce zici să fii legată la ochi cu picioarele desfăcute.
Nu sunt sigur în ce privește replica asta, Josh.
- Citește scenariul ăla nenorocit, Seth. - Bine, bine.
- Nu te mai fofila. - Bine.
Citește-l, Seth.
Ce zici să fii legată la ochi cu picioarele desfăcute.
Taci din gură și sărută-mă.
Se apleacă și o sărută îndelung.
Bine...
Bine. Gata, am înțeles!
Atât. Tăiați!
Ce piesă e asta, Caligula?
Sunt obligat să stau aici și să mă uit la asta?
Îmi pare rău, mi-am intrat cu totul în rol.
Gata. O să luăm o pauză de 10 minute.
E bună.
- Shep! - Ce se petrece?
Șezi!
Ce cauți aici? Unde e Jane?
Wilbur!
- Wilbur, întoarce-te! - Ce naiba se petrece?
Îți spun eu.
Ai angajat-o pe curva aia, fiindcă știe să facă trucuri bune.
Vrei niște trucuri bune? Fiindcă am o sacoșă pline cu ele.
Cine vrea să fie primul?
Am trucuri pentru fiecare.
Jane, faci ceva foarte nepotrivit și neprofesionist
Mă doare undeva de părerea ta.
Cine te crezi, Hemingway?
Dnă Jane Claremont, nu ai nici un drept să vorbești
despre pacienții tăi, sub nici o formă.
Și dumneata ești?
Tată, ce faci în costumația asta?
- Dumnezeule! - El e tatăl tău?
Omul care te sună constant este un rabin?
- Suntem în mijlocul unei repetiții. - Da.
Din ce am observat eu, cred că ești pe cale să-ți pierzi soția.
- Cine este persoana asta? - Da, cine este, Arnold?
- N-am idee. - Este fosta mea prietenă, Arnold.
Eu sunt cea care știe ce se petrece aici și m-am săturat până peste cap.
Femeia asta a fost angajată
să se culce cu un număr de persoane din camera asta.
Două din ele pe care le cunosc. Și până acum probabil că sunt trei.
Zău?
Atunci o să snopesc în bătaie pe oricine a plătit să se culce cu fata mea.
- Cine a fost? - A fost el.
El.
Și el.
Este o minciună.
Un glonț poate ucide,
dar un pumn poate schimba lucrurile pentru cei aflați încă în viață.
Ca în filme.
John Wayne și Radolph Scott au răvășit un bar
luptându-se pentru Marlene Dietrich.
Jonh Wayne a câștigat, bineînțeles.
Și au trăit fericiți până la adânci bătrâneți.
Nu am făcut-o niciodată.
Oprește-te, Al! Ce naiba crezi că faci? E doar o piesă.
Și cine... este dânsa.
Tatăl meu a rupt barajul.
Toți au simțit o ușurare.
Calmați-vă! Dle.
Nu poți să vii aici și să strici tot ce fac, tată.
- Arnold, ce se petrece? - E o nebunie.
Nu veni spre mine!
Nu veni, sau o să fluier din nou.
Dacă nu renunți la trecut, îți va strica viitorul.
Două luni mai târziu.
"O noapte grecească" Premiera în această seară.
- Michelle. - Ce sunt... Dă-mi alea!
Nu sunt pentru joacă.
Nu, sunt cauciucuri.
Nu e frumos să spui "cauciucuri", dragule.
- Nu, sunt prezervative. - Nu, sunt cauciucuri.
O piesă minunată regizată de taică-tu.
O să-mi trăiesc viața.
Adio!
- Ce e? - Uite-o pe fata noastră!
- Copilul meu! - Este a mea.
Bravo!
Atât de bune au fost recenziile piesei?
Credeam că s-a închis într-o săptămână.
Da...
Problema e că soțiile din Long Island nu își petrec nopțile libere
în compania fetelor care sunt solicitate la telefon.
Vor lei zburători, mormoni care cântă.
Se duc la teatru ca să evadeze.
E ironic, nu?
Totuși, a fost o fărâmă de magie care mă aștepta.
Un tip din public care a stat în spatele mamei,
deținea un studio de filme.
Și restul e istorie.
Da... am fost foarte norocoasă.
Asta a dus la despărțirea ta de Josh, succesul tău?
Cred că unele lucruri în viață nu sunt menite să dureze foarte mult.
- Seth! - Bună, Vicky!
- Ne scuzați că am întârziat. - Nu-i nimic.
Cine este ea? De ce e aici? Cine sunt toate femeile alea?
- Tu le-ai invitat? E un grup de activiste? - Se poate spune și așa.
- Dumnezeule, nu! Hai să ne așezăm. - Ce e?
Mă dor picioarele.
- Dumnezeule! Veverițele la ghinde! - Nu, nu, nu.
- El e tipul de care vă povesteam. - Credeam că s-a terminat.
- Chiar este. - N-ai idee! Mi-ai schimbat viața.
Am căutat numele tău, Michael Harrington, aproape în toată lumea.
Am luat banii ăia și i-am investit în cel mai bun serviciu de escorte din oraș.
Ce zici de asta.
Mi-a părut bine să te văd. Pa. Ne vedem mai târziu.
- Haideți fetelor, să sărbătorim - Acum s-a terminat.
- Și Arnold? - Nu l-am mai văzut.
Ultima oară am auzit că lucra pentru o organizație nonprofit,
care face niște donații anonime generoase către asociațiile de caritate pt. femei.
Și Delta s-a îndrăgostit de un alt tip,
un fel de om de știință din domeniul spațial.
E foarte încântată de asta.
Iar... terapeuta mea cred că încă e cu Seth Gilbert.
Albina roșie...
Totul s-a terminat destul de frumos.
Ca într-un film.
Dar în cazul tău. Ai vreo persoană specială în viața ta?
Să spunem doar... că am un mentor.
De fapt, datorită lui, vă spun toate astea.
Este adeptul spunerii lucrurilor pe nume.
Spune că acestui oraș îi place o actriță cu un trecut interesant.
Și cu siguranță are dreptate în privința asta.
Se pare că ți-ai găsit locul.
Oriunde te-ai afla, acolo este locul tău fericit.
Veverițele la ghinde și toate lucrurile astea.
Îl citezi pe Cluny Brown, acum?
Ce?
Acea replică este din filmul "Cluny Brown" al lui Lubitsch.
- Bună, dragă. - Bună.
Asta îi spune Charles Boyer lui Jennifer Jones,
chiar înainte să se îndrăgostească.
După toate astea, nici măcar nu e o replică originală?
Ce mai e original?
Dragă, dacă vrei să ajungem la film,
trebuie să plecăm acum.
Este un actor kung-fu.
Și este singurul căruia îi plac filmele mai mult decât mie.
Este adevărat.
Dar și tu știi foarte multe filme.
Este foarte interesant. Se pare că nu ești inhibată.
Spune-mi mai concret. De ce crezi că nu ai fost la locul tău?
Eu nu am crezut că am fost.
Ci unchiul Arn. Mereu îmi spune.
"Cluny Brown nu îți știi locul"
Nimeni nu-ți poate spune care e locul tău.
Sau al meu sau al oricui. Îți spun eu unde e?
Oriunde ești fericită. Acolo e locul tău.
Și fericirea este o chestiune de adaptare personală la mediul tău înconjurător.
În Hyde Park, de exemplu.
unora le place să dea ghinde veverițelor,
Dacă tu ești fericită să dai veverițe la ghinde,
cine sunt eu să te contrazic?
Ce ai făcut? Prostule.
Mulțumesc, Elliot.
Ideea cu care ai venit,
a fost acest "borș slab" despre etica profesională
fiindcă ești îngrijorată despre cum va trata acest golan, respingerea.