www.titlovi.com
П Л А Т Ф О Р М А
Постоје три врсте људи:
они који су на врху, они на дну
и они који падају.
Превео: Срећко Делибашић Без ијекавице: Немања НС
48. ниво.
Рупа. -Да.
Рупа. Тек је почетак месеца.
Сада је питање шта ћемо јести.
Шта ћемо јести?
Очигледно остатке од људи који су изнад.
Ко су ти изнад? -Људи на 47. нивоу, очигледно.
Ја сам Горен.
Замолио бих те да останеш на својој страни рупе.
Горене.
Имате ли Ви име?
Да, треба да знамо имена. Бићемо дуго заједно.
А можда и нећемо. Ко зна...
Ја сам Тримагаси.
Г. Тримагаси, знате ли шта се подразумева у рупи?
Очигледно је: једење.
Некад је лако, а некад баш тешко. Зависи шта ти је задато.
Срећом, 48. ниво је добар.
Има ли доста људи испод нас? У ствари, не говорите ми...
Очигледно је.
Ускоро ће их бити мање.
Чујете ли ме ви доле? -Не обраћај им се!
Зашто? -Јер су испод нас.
Ти изнад ти неће одговорити! -Зашто? -Јер су изнад, очигледно.
Вама је све очигледно. Вероватно сте овде одавно.
Месецима...
Понављам да је 48. ниво добар и да имаш среће.
Колико времена ћемо провести на овом дивном нивоу?
Тачно месец дана.
Онда ћемо видети... Више ти не одговарам на питања.
Прича ме умара. Поготово кад дајем више информација него што добијам.
То није фер, очигледно. Одсад ћеш добијати
онолико информација колико ми даш.
Црвено светло се угасило, а зелено упалило.
Ето једна информација. Сад је ред на Вас.
Зашто се црвено угасило и упалило зелено?
Храна је већ поједена.
То је очигледно.
Одвратно је.
Да видимо: ако је изнад нас 47 нивоа, а на сваком по двоје људи,
значи да једемо остатке од њих 94? -Не секирај се.
Како месец буде одмицао, горе ће бити све мање људи.
Нећеш да једеш? -Нисам гладан.
Бићеш.
Зашто ће до краја месеца бити мање људи?
Нећу рећи да је очигледно, јер није.
Нисам разумео себе док нисам стигао на 8. ниво.
Вино! Вероватно је мање муслимана и трезних горе.
Углавном све од алкохола прође.
Стварно нећеш да једеш?
За касније.
Зашто си то урадио? -То је за ове испод.
Шта ако су исто то урадили ови изнад? -Вероватно и јесу.
Кучкини синови.
Овде је баш топло. -Биће још топлије.
Молим? -Изгорећемо!
Озбиљно? Што? -Захваљујући теби.
Температура ће расти док...
Док шта? -Док не бациш ту јабуку.
Храну можемо да једемо само док је платформа ту.
Ако нешто сачуваш, температура расте док се не скувамо
или се снижава док се не смрзнемо. Све зависи.
Срање!
Разумете ли?
Питам Вас нешто. -Шта?
Једном када уђете, не можете изаћи док не истекне уговор.
Значи, примљен сам? -Нисте још.
Може ли мој предмет бити књига? -Можете узети шта хоћете.
ДОН КИХОТ
Желим да ти кажем зашто сам овде. -Зашто би?
Да би ти мени рекао зашто си овде, очигледно.
Хтео сам да оставим цигарете и читам "Дон Кихот".
Рекли су ми да могу да однесем једам предмет. Никад нисам...
Дошао си овде добровољно?
Шест месеци у замену за диплому.
Диплому?
Ја бих требало да имам две онда.
Овде сам годину дана. -Зашто си овде?
Овоме диплома, а мени ништа.
Одмакао бих се да сам на твом месту.
Нећеш ни данас јести? -Очигледно не.
Свашта. Не заслужујеш овај ниво.
Још ми не рече зашто си овде.
Хајде, реци.
Добро, али да ми обећаш да више нећеш користити реч 'очигледно'!
Седео сам код куће и видео на ТВ-у да неки брадоња рекламира оштрач за ножеве.
"Самураи-Макс оштри све врсте ножева", вели он.
"Погледајте овај нож, толико је туп, да ни сунђер не би изрезао."
"Но, наоштрите ли га Самураи-Максом, "
"исећи ћете и најтврђе предмете, као што је ова цигла."
И он је стварно пресече.
Онда уђоше неке домаћице и рекоше како им је тај оштрач променио живот.
"Раније нисмо могле ни парадајз исећи, а хлеб би се распадао."
"Самураи-Макс нам је променио животе", рекоше оне.
Искрено, никад нисам резао парадајз и одувек купујем нарезани хлеб.
И заиста, нисам знао да неко користи ножеве да би резао цигле.
Но, помислих онда: зашто не оштрим своје ножеве?
Можда ми је живот срање јер их не оштрим и не обраћам пажњу на ситнице.
Ситнице, Горене... -Јеси ли га купио?
Очигледно да јесам. -Шта си урадио онда?
Наоштрио ножеве и неком пререзао врат?
Након куповине, гледао сам другу рекламу.
Исти брадоња са истим домаћицама.
Знаш ли шта су рекламирали?
Јебени нож који остаје оштар и кад режеш циглу њим!
Сам се оштри док режеш њиме.
Знаш како су назвали нож?
"Самураи-Плус"? -И ти си га купио?
Не... -Очигледно су се спрдали са мном.
Ситнице... Због ситница више нисам могао да издржим.
Узео сам телевизор и бацио га кроз прозор
па је пао на неког илегалног имигранта који је пролазио бициклом.
Јесам ли ја крив за његову смрт? Није ни смео да буде ту.
Довели су те овде јер си убио човека?
Дали су ми да бирам између овога и психијатријске болнице.
И изабрах рупу. Никад ми не понудише диплому.
Колико нивоа има? -Не знам, али знам да их има преко 132, јер сам био на том.
132? -Било их је још испод.
Колико хране добија тај ниво? -Николико.
Не можеш 30 дана живети без хране.
Нисам рекао да нисам ништа јео, само да храна не стиже до тамо.
И можеш издржати 30 дана без хране.
Проблем је кад добијеш два лоша нивоа узастопно.
Морамо јавити овима изнад. -Зашто? -Како зашто?
Можемо им рећи да рационално троше храну и да то пренесу нивоу изнад
и онда овима изнад... -Јеси ли ти комуниста?
Фер је да се рационално троши храна! -Ови изнад не подносе комуњаре.
Онда ћу почети од ових испод. Ћујете ли ме?
Оставите мало вина за следећи пут, мајмуни!
Ево ти вина, пичко!
Доњи су доњи.
Можда ће следећег месеца бити изнад. -Да, и пишаће по нама.
Матер им јебем.
Изабрао сам књигу.
А ти?
Очигледно је.
"Самураи-Плус"!
Како ти не досади да стално то радиш? -Невероватан је.
Што га више користим, он све оштрији.
Је ли то био човек? -Наравно да јесте.
Надам се да није био антиалкос, јер нам фали вина.
На вишим нивоима можеш да једеш шта пожелиш,
али немаш чему да се надаш.
Само пуно размишљања.
Хоћете ли учинити нешто?
Да сам на твом месту, молио бих се да останемо на средњим нивоима.
Ти ми делујеш као неко ко би скочио кад би био изнад,
а испод би се усрао.
Зашто бих се усрао?
Хоћеш ли ми читати књигу вечерас?
Не могу да спавам ових дана. Недостаје ми мој телевизор.
На којим си све нивоима био?
Пробудио сам се на 72. нивоу.
Онда сам био на 26.,
78., 43.,
11., 79.,
32., 8...
Прошлог месеца сам био на 132.
Сад ме ево овде. -Добро. С ким си био?
Пошто ми се чини да си се увек будио са истом особом.
С ким си био? -Како си то закључио?
Јер си рекао да ћемо бити заједно и следећи месец. С ким си био?
Нема везе. Сад је битно то што имаш нож који се сам оштри,
а цимер ти је нестао након нивоа који не добија храну.
Вала не изгледаш као неко ко није јео месец дана.
Закључак је очигледан, није ли? -Обећао си да нећеш користити ту реч.
Ти си, очигледно, заборавио пету заповест и очигледно си појео цимера.
Не брини за њу! Једи! -Је ли повређена? -Ништа озбиљно!
Је ли тако, Михару?
Знаш је? -Долази једном месечно.
Што долази? -Тражи свог сина.
Има и деце?
Аха, волео би да је задржиш неколико дана, а?
Мислио сам да си доследан себи. -Бих да јој помогнем.
Ја јој помажем.
У рупи сви могу да одлуче шта хоће.
Она жели да иде доле. Знаш ли шта ради сваког месеца?
Убија цимера пре него што дође до платформе.
Тако има веће шансе да се састане са сином.
Не бих се изненадио да је онај што је пао био њен цимер.
Нисам никог убио.
Мој цимер је, једноставно, одрадио своје у рупи.
Сад је напољу са својом дипломом.
Након 8 дана, тачно кад је платформа стигла код нас, тело је пало на њу.
Јели смо људско месо, али нисмо никог убили.
Оставите је, мајку вам јебем! -Пусти, држаће је само неколико дана.
Хоћеш ли ми читати књигу...
Ајде, скочи!
То је само 6-7 метара.
Које ћеш поглавље да ти читам? -Прво, очигледно.
Господе!
У једном селу у Манчи, на чије име не марим да се опомињем, није много времена
како живеше један племић од оних, који имаше копље у предњем трему,
оклоцан штит, мршава парипа и огра за лов.
Верујеш ли у Бога?
Што питаш?
Ако верујеш, да се помолиш за нас.
Осећаш ли мирис? То је гас.
Ускоро ће нас успавати.
Сутра ћемо се пробудити на новом нивоу.
Свиђаш ми се, Горене. Не верујем да ћеш живети дуго.
Ипак, свиђаш ми се.
Имаш добро срце.
Следећи месец ће ми бити претпоследњи.
Требало би да добијем диплому кад изађем.
То није мала ствар.
Верујеш ли ти у Бога? -Овог месеца, да.
Гласно спаваш, Горене.
Не брини. Смири се.
Разумеш ли сад да ово није лепо место?
Млађи си и јачи од мене.
Можда ме не би напао одмах,
али, временом би ме гледао другим очима.
Глад буди лудаке у нама.
У том случају је боље јести, него бити поједен.
Не желим да те убијем, очигледно.
Месо би ти брзо иструнуло и не бисмо имали шта да једемо.
Нећу те ни касапити одмах.
Пост првих недељу дана је лак.
Јеси ли јео кад пужеве?
Отмени људи их називају ескаргот и врло су скупи.
Припрема траје 7 до 10 дана, јер морају да се чисте.
Не мораш бити уплашен... Још.
Чујеш ли?
Људи откривају који ниво су добили.
Тримагаси, нема потребе да ово радиш!
Временом би се наше пријатељство погоршало
и резултирало би узајамним неповерењем
и на крају би дошло до сукоба и немилих догађаја.
Знам то, јер сам већ искусио.
Ти си убица! -Не, ја сам само неко ко је уплашен.
Не уживам у овоме, пужићу мој.
Нисам јебени пуж! -Опрости, али лакше ми је да те замишљам као пужа
који пречишћа своје нечистоће.
Видиш да имам осећања.
Видиш ово? Нису нам ни кости оставили!
Да видимо, пужићу мој: ти си везан, ја не.
Ти имаш књигу, а ја мој Самураи-Плус нож.
Очигледно је да ти немаш ауторитет.
Али, ако будеш сарађивао, имаћеш шансу да преживиш.
Имбецилу, не можеш искасапити неког, а да га не убијеш.
Обећавам да ћу урадити шта могу.
Након осам дана, почећу да сецкам парчиће меса.
Сваки пут ћу се потрудити да ти зацелим ране.
Даћу ти меса да пробаш. -Да пробам себе?
Размишљај о преживљавању и помози ми.
Надам се да ћеш видети разлог,
па ћемо наставити да читамо Кихота.
Можда је смрт твог цимера била случајна, али ово није.
Бићеш одговоран за моју смрт, матер ти јебем!
Нећу. Они изнад ће бити одговорни. Њих 340 ће одговарати пре мене.
Можемо преживети на води!
Можда ти можеш,
али ја сам стар.
Морам имати на уму да ће ми следећи месец бити последњи овде.
Ако преживим... Шта се дешава кад те пошаљу на други лоши ниво?
Сад конташ, а? -Очигледно не.
Хоћеш ли ми читати Кихота вечерас? -Очигледно не.
Онда смо завршили са причом. Ионако ме прича умара.
Ћутање те умара! Ћутање, мајку ти јебем!
Дошло је време, пужићу мој.
Покушао сам да читам, али не могу.
Речи ми се мешају.
Ум ми се магли.
Боље је за тебе да почнемо данас.
За касније ти не бих гарантовао добро сецкање.
Хоћу да знаш да си само ти одговоран!
Не људи изнад, не ове околности.
Чак ни Управа.
Само ти.
Добро си прочишћен, пужићу.
Изнутра и споља.
Чак ниси ни огорчен.
Не брини, само неколико парчића. Нећу ти дирати гениталије.
Јеси ли спреман?
Хвала.
Како је име твом сину?
Јести
или бити поједен?
Наговорио си ме. -Нисам.
Био сам беспомоћан, а ти ниси показао милост.
Ниси ме поштовао као ја тебе.
Очигледно. -Чак и мртав користиш ту реч.
Осећам мирис гаса.
Ти си само илузија. -Можда.
Зар је битно? Сад смо исти.
Убице. Разлика је у томе што сам ја цивилизованији.
Губи се. -Нећу никад отићи.
Сад припадам теби, део сам твог тела.
Такође, ти припадаш мени, пужићу мој.
Умара ме прича. -Видиш да сам био у праву.
Рамзесе ИИ! Дођи!
Хтео је само да те поздрави.
Ја сам Имугири. Ово је Рамзес ИИ.
Дозвољене су животиње? -Нема те силе која би ме одвојила од њега, Горене.
Није баш добра идеја доводити псе овде.
Гледаће га као на кобасицу, а не пса.
Мислила сам да ће неко ко је донео књигу бити осећајнији.
Нико никад није донео књигу.
Доносили су свашта: пиштоље, самостреле,
ножеве, бакље, бејзбол палице, штапове за голф...
Чак и кућни бицикл. -Како ми знаш име?
Можеш пушити, ако желиш.
Можемо ли наставити? -Да.
Јесте ли алергични на глутен или лактозу? -Не.
На шкољке, кикирики или неку врсту воћа?
Не, да знам.
Знате да не смете пушити кад уђете?
Да.
Јесу ли паузе део интервјуа?
Је ли Вам непријатно? -Није.
Омиљена храна?
Не знам.
Добро размислите, молим Вас. -Зашто желите да знате? -Зато што ће бити на менију.
Значи, примљен сам?
Не још.
Пужеви у црвеном вину. [Ескарготс а ла Боургуигноне]
Пужеви? -Да. -Добро.
Можеш ли ме извући одавде? -Знаш да не могу.
Колико њих си послала у ову рупетину пре него што су послали тебе?
Ако ме сећање служи, ти си овде добровољно дошао.
Нико ме није послао. Ја сам тражила.
Онда значи да не знаш да у овој рупи људи умиру?
Ми га називамо вертикалним самоуправним центром.
Колико има нивоа? -Две стотине.
Две стотине?
Нема довољно хране за толико нивоа.
Да свет једе само колико му је потребно, храна би стигла и до најнижих нивоа.
Није то тако лако овде. -Није.
Ни овде, ни напољу, али нешто мора да се деси у ВСЦ-у.
Нешто што би подстакло спонтану солидарност.
ВСЦ? Спонтана солидарност? Због тога су направили ову рупетину?
Промене се никад не дешавају спонтано.
Можда си због тога ти овде.
Волео бих да изађем жив.
Браво! Укусно је, а?
Знаш ли да то што радиш може неког да убије?
Браво! Један дан једем ја, један он. Тако делимо.
Можда убијеш дете. -Овде је забрањено деци испод 16 година.
Најмање једно дете је ту. -Ником испод 16 година није дозвољено!
Управа ВСЦ-а је по том питању строга!
Добро јутро. Добро ме слушајте:
оставила сам две порције са стране да поделите.
Кад завршите, припремите нове две за следећи ниво.
Ма молим? Дошли смо са 88. нивоа. Срећни смо што смо уопште живи!
Разумем, али морамо бити одговорни према онима који имају мање среће.
Ваше порције садрже довољно калорија за преживљавање.
Молим вас!
Спонтана солидарност.
Можда ово место постоји да направи баш супротно од тога.
Кад би то могло, онда би они и напољу успели да покрену спонтану солидарност.
Који 'они'? -Шта мислиш?
Управа.
Ти си један од оних који мисли да је све што Управа ради, лоше.
25 година сам радила за њих.
И уживаш у посебним привилегијама?
О чему причаш? -Можеш да бираш цимера?
Ја не могу.
Знам да сте јуче били гладни и да ме нисте слушали,
али је јако битно да поједете само оно што сам издвојила
и да направите две порције за 35. ниво.
Пустите нас на миру више! Јешћемо шта нам се једе!
Видећеш разлог, кад-тад.
Јеси ли стварна? -Поједите ваше порције и припремите две за следећи...
Молим вас да поједете ваше порције и спремите две за следећи ниво.
Молим вас да поједете ваше порције и спремите две за следећи ниво!
Спремила сам две порције за вас
и још две за 35. ниво.
Молим вас да спремите две...
Молим вас, прошле су две недеље! Пратите моје инструкције
јер вам људи умиру под ногама.
Чујете ли ме?! Људи умиру!
Матер вам јебем, урадите шта вам жена каже
или ћу вам се срати у храну сваки дан!
Мешаћу толико, да ће свако зрно пиринча упити моја говна!
Јесте ли чули? Јешћете говна сваки дан!
То ћете пренети и глибовима испод вас!
Је ли вам јасно?
Одлично.
Изгледа да је успело. -Очигледно.
Ипак, нисам мислила на тај начин. Мислила сам да их убедим.
Убеђени су. -Говнима?
Ефектније је од твоје спонтане солидарности.
Да видимо сад можемо ли наговорити ове изнад.
Ти изнад ме не би слушали.
Зашто? -Не могу срати увис.
Упомоћ!
Смири се.
Ово је мајка дечака.
Додај јастук!
Не брини!
Не брини, у реду је.
Шта? -Хладно ми је.
Ево га. -И мени је хладно.
Шта се дешава?
Јебени пас! Дођи овамо!
Дођи овамо, џукело!
Мрзим те!
Кучко распала! Мрзим те!
Шта је ово?
Због њеног сина.
Стварно? Не знам. Нисам никад била мајка.
Је ли нам ово порција за данас?
Пре 10 месеци сам изабрала ту девојку и сама је овде дошла.
Нема оца, ни деце. Омиљено јело јој је бибимбап [корејски специјалитет].
Глумица је. Донела је укулеле.
Хтела је да изгледа као Мерилин Монро у филму.
Добровољно је дошла. Чујеш ли ме, Горене?
Потпуно сама.
Хтела је да буде азијска Мерилин Монро,
са тим лепим очима, свирајући укулеле.
А сад је измучени убица који тражи дете које ни не посотоји.
Спонтани чин солидарности. Солидарност прекривена говнима.
Ово није место за некога ко воли књиге.
Радила сам за њих 25 година.
Осам година сам слала људе у овај пакао.
Нисам знала шта радим, јер нисам знала.
Кунем ти се да нисам знала.
Верујеш ли ми?
Не, је л' да?
Сад треба да ми верујеш.
Погледај ме, Горене. Борила сам се са раком 3 године.
Истог дана кад сам сазнала да ћу изгубити битку,
пријавила сам се да дођем овде, да помогнем.
Али знаш шта...
То више није важно.
Свеједно ми је. Свеједно ми је за све.
Ко би, забога, донео књигу овде?
Ко би донео јебену књигу?
Види ово, нико није такао пужеве.
Хоћеш ли јести?
Ставићу помало на обе порције.
Имугири, зашто не једеш, макар мало?
Данас је Рамзесов ред.
Последњи је дан, требало би да једеш.
Не знамо где ћемо сутра бити.
Нећеш је скинути? Ти си јој пријатељ.
Хоћеш ли је појести? -Наравно да хоћеш! Зато сам се и обесила!
Лакше би било да сам скочила, као остали,
али сам хтела да ти оставим поклон, моје тело.
Хоћу да се храниш мојим телом. Хоћу да га свариш и посереш!
Сети се: солидарност или говна.
Мислиш да ће ти помоћи то што покриваш уши?
У глави смо ти, тупсоне. -Назвао си га тупсоном?
Разговараш са Месијом. Месијом гована, додуше.
Једи ме, Горене. -Ова лудача је у праву.
Тако ћеш једино преживети. -Тако је! Исецкај ме и поједи.
Спасиоче наш!
Најискреније вам кажем: ако не једете месо сина Човековог и не пијете Његову крв,
немате живота у себи. Онај који се храни мојим месом и пије моју крв
има вечни живот, а ја ћу га ускрснути последњег дана,
јер моје месо је истинска храна и моја крв је истинско пиће.
Ко се храни мојим месом и пије моју крв,
остаје у седињењу са мном, а ја у седињењу с њим.
Амин.
Ево, Горене. Самураи-Плус ће сећи као кроз путер.
Ево ти.
Уши, образи, вилица, груди, ребра, стомак,
прса, ноге, колена, рамена, бутине, препоне...
Ало, ви горе!
Знамо да сте ту!
Ја сам Барат! Ту си!
Јесте ли видели на ком смо нивоу? На шестом, пријатељи!
Не могу да верујем!
Одавде могу до врха!
Ало, ти горе! Одазови се!
Шта је? Хоћеш горе? -Да!
Зашто? -Шта зашто? Да побегнем из овога пакла!
Верујеш ли у Бога? -Да!
Верујем!
У којег?
У једног јединог! У правог Бога!
Каже да верује у истог Бога као и ми, драга.
Само ћу проћи, обећавам! Бог ми је рекао да изађем одавде!
Вели да му се обратио Бог. -Шта ти је рекао, тачно?
Да ће ми две побожне душе помоћи да изађем одавде!
Чујеш ли ти то? Мислим да је Бог мислио на нас.
Рекао је да ће вас наградити!
Како?
Вечним животом! -Чуј ти то.
Таква награда, а само треба да помогнемо једном црнцу. -Пустите ме!
Добаци, помоћи ћемо ти! -Хвала вам, браћо! Хвала Богу!
Видимо се напољу.
Помозите ми!
Помозите!
Матер вам јебем говна распала!
Курва се посрала по мени! -Моли се твом Богу за канап!
Мој канап!
Добро си! Буди оптимистичан!
Сјебан си!
Пет нивоа...
Никад више нећеш бити тако близу.
Јебених пет нивоа!
Добро се сналазиш, пужићу мој.
Ја сам те напао, она лудача се убила.
Сад се на овом нивоу можеш опоравити у потпуности.
Јешћеш све!
Онда ћеш имати само још један месец и добијаш диплому.
Видиш да није било тешко.
Сад је све на теби.
Само на теби.
Промене се никад не дешавају спонтано, госпођо.
Можда си зато ти овде.
Помози ми да одем до доле.
Користићемо све као оружје.
Стаћемо на платформу и давати сваком нивоу хране колико је потребно.
Шта? -Не бих могао сам,
али заједно можемо све.
Заједно имамо шанси.
Пробаћу следећи месец.
Увек ће бити ту неко говно које те неће пустити.
То што ти хоћеш да урадиш је самоубиство.
Ако донесемо храну до последњег нивоа, разбићемо ову машинерију.
Рупа нема машинерију.
Рупа је рупа. Затвор.
Ни не знамо колико нивоа има.
Кад сам био на 202. бројао сам, секунду по секунду,
колико времена платформи треба да се врати до нас.
Оквирно сам израчунао да има
неких 250 нивоа.
250? -Тако је.
Шта ако грешиш? Шта ако нам нестане хране?
Остаћемо на платформи и идемо горе.
Као што си и хтео.
Идемо доле... -Да бисмо ишли горе.
Само би лудак напустио шести ниво.
Два лудака.
Ви сте луди. -Дабогда вас убили!
Склоните се од платформе!
Шта ово радиш, Барате?! -Опуштено. Само пролазимо.
Даћемо вам порције и идемо. -Не.
Не? -Првих 50 нивоа свакодневно једу. Од 51. почињемо са предајом порција.
Они су ми пријатељи! Пре два месеца су ми помогли да се попнем!
Јели су јуче и јешће сутра.
Неће им ништа бити један дан без хране. -На 7. сам нивоу и имам право да једем!
Замало да умрем прошлог месеца кад сам био на 114. Где сте тада били?
Онда би требало да разумеш. -Јеси ти неки Месија, шта?
Наш спаситељ? Требало би да ствараш храну, а не да нам је узимаш из уста!
Срања овога, мој Барате. Нисам то од тебе очекивао.
Ко си ти? Црни слуга?
Мрш у ћошак!
Убићу те!
Не померајте се из ћошка! Не зајебавајте се са мном!
Баци то!
На земљу! Ни макац!
Губи се, убићу те! Готов си ако се приближиш!
Барате!
Извините, господине. -Сиђите са платформе, одмах!
Стојите на храни, дебили.
Ко је овај?
Мудрац. -Ништа ниси научио?
Господине, трудимо се да сви добију храну.
То је одлично.
Свака част! Али, манири су најбитнији.
Смирите их пре него што их ударите. -Шта ако не можемо?
Онда их ударите јаче. Ипак, разговор пре свега!
Него, ко ће знати да ли сте успели?
Управа?
Управа нема савест.
Међутим, постоји шанса да је они са
нултог нивоа имају.
Тамо треба да стигне ваша порука.
Како ћете то урадити?
Симболично.
Треба нам укусно, савршено сервирано јело.
Луксузно јело које ће се нетакнуто вратити на нулти ниво.
Замислите њихове фаце, кад виде да је рупа вратила такво јело.
Тада ће схватити поруку.
Пана кота. Морате сачувати ово јело, као да вам живот зависи од њега.
Оно је порука!
Пријатељи, молимо вас да се не приближавајте платформи.
Жалимо да се придружите мирним протестима,
који ће променити ток догађаја
и бити преседан... -Шта? Причај разговетније, мајмуне!
Желимо да постите један дан. -Дан без хране?
Да.
Оћу, курац!
Битна је порука.
Мрш напоље!
Још неколико нивоа и почињемо да делимо храну.
Иза тебе!
Не желимо проблеме, само пролазимо.
Даћемо вам порције и одлазимо.
Умреће. -Неће, ако га будеш пазила. -Умреће, како год.
Угушићу га јастуком.
Једи и не лупај глупости.
Распорићу га и појести све што сте му дали.
Господе! Вероватно се Михару овде пробудила.
Мајка оног детета? -Дете ни не постоји. Јебем ти!
Срање!
Платформа се није зауставила. Значи да има више нивоа него што си израчунао!
У курац... -Платформа се не зауставља ако нема људи.
Срање!
Михару! Михару!
Мртва је.
Не!
Мртва је! Платформа! Идемо!
Морамо на платформу!
Назад!
Буди јак!
Само је остала пана кота.
Још је имамо.
Пана кота је порука.
То је порука.
Пана кота је порука.
Нема никог.
Платформа се зауставила.
Ово мора бити последњи ниво.
Спреми се.
Дете. Не!
Не ради то!
Не, не! Јебем ти!
Баци је! Баци је! -Нећу!
Баци је, јебено! -Нећу!
Чекај!
Није вруће,
нити хладно.
Девојчица.
Гладна је.
Дај јој мало.
Не!
Пана кота је порука.
Човек који трпи грехе, може само бити грешник,
богат човек, који није великодушан, постаће јадни просјак.
Власник блага није срећан кад га поседује,
већ кад га троши, али кад га троши разумно.
Шта хоћеш?
Волим да слушам кад читаш.
'Кад троши разумно.'
Усудио си се да проћердаш богатства шестог нивоа, пужићу мој.
Нисам проћердао. -Шта ћеш сад?
Хоћеш ли појести црнца?
Што не девојчицу? -Ниси сконтао да девојчица има дар?
Рамзес ИИ је порука!
Рамзес...
Буди се!
Девојчица је порука!
Она је порука!
Барате...
Заједно се растајемо и заједно путујемо.
Делићемо исту срећу и судбину.
Завршио си путовање, пужићу мој.
Нисам још.
Морам ићи код девојчице. -Ти ниси порука.
Ја сам гласник. -Поруци не треба гласник.
Не називај ме пужићем. -Не користи више моју реч.
Успеће она. -Она је порука.
Она је порука.
Превео: Срећко Делибашић Без ијекавице: Немања НС
Preuzeto sa www.titlovi.com