Sve što danas moram da uradim
je da se setim prošlosti...
Možda.
Samo ovaj put.
Pusti me da malo razmislim o tome, važi?
Hej, Tina.
Da li se nešto desilo?
Ne. Samo nisam htela da dođem ove godine.
Jer je to njen trinaesti rođendan.
Valjda.
Razumem.
Mrzim da živim sama u toj kući.
Nedostaje mi Metju.
Nedostaje mi Kasandra.
Nedostaje mi život.
Ideš u grad?
Da.
Dobro.
Hladno je napolju? -Jeste.
Ja sam Met.
Pejdž. -Kako se zoveš?
Pejdž. -Pejdž.
Drago mi je da sam te upoznao, Pejdž.
Hvala. -Da
Zdravo.
Hej. Šta ima?
Ništa posebno.
Jesi li planirala da ideš?
Zar ti nisi?
Rekla je da želi da nas oboje upozna.
Pa, ovde... ovde dobro veje. Kako je tamo dole?
Ne, ovde je u redu. Vedro je.
Nema šanse da ću uspeti da dođem tamo.
U redu. Uvek imaš neki izgovor, Metju.
Da.
Da li se sećaš one četke koju je volela?
One što joj je dala mama? -Da.
Pronašla sam jednu.
Skoro je ista.
Gde?
U jednoj od soba.
Mora da je neko zaboravio.
Čudno.
Da, baš čudno.
Moram da se vratim na posao.
Dobro. Volim te.
I ja tebe volim.
Stvarno se osećam kao...
...da ih teram bičem.
Ali ako postoji šansa da ovo završimo na vreme, ja...
Završićeš. Jer tvoj posao je da se pobrineš da završimo na vreme.
Mislim,
koliko si bio star kad si počeo da radiš za mene kao varilac,
koliko godina si imao?
Petnaest. -Petnaest.
Da li sam te, za sve te godine, ikad tretirao kao prijatelja?
Nikad!
Možda sam te tretirao kao sina, ali nikad kao prijatelja.
U tome je problem, Mika. Sve ih tretiraš
kao da su ti drugari, ali nisu.
Oni su trgovci.
Rade za tebe. Nisu tvoji prijatelji.
Hej, tamo.
Ovo je... ovo je divan projekat.
Prvu fazu rasprodali smo za par dana.
Ako sad uskočite, možete da imate svoje mesto kod golf terena.
Vins Grej.
Detektiv
Kornvol. Zdravo. Želeo bih da...
Želeo bih da vam postavim par pitanja u vezi vašeg dobrotvornog bala.
Još nema vesti?
Pa, dao sam izjavu jednom od vaših kolega i...
Možemo to da uradimo ovde ili da idemo do stanice.
Kako god želite.
Dobro, u redu. Naravno. Idemo da sednemo.
Žena koja je ponudila prevoz detektivki Danlop,
jeste li je videli pre?
Ne. -Nikad je niste videli?
Ne.
Nisam. Kako znate...
da je nestanak detektivke Danlop povezan sa tom ženom?
Jesam... li rekao da jeste?
Slušajte...već sam dao izjavu.
Već sam razgovarao sa detektivom. -Dobro.
Stvarno ne znam kako više mogu da vam pomognem od toga.
Je li tačno da je vaša žena u komisiji za dobrotvorni bal?
Da. -Pa, voleo bih, ako mogu, da razgovaram sa njom.
Samo izvolite.
Ali ne odgovara mi na pozive. Pokušao sam nekoliko puta.
Pobrinuću se da vam se javi. -Dobro. Hvala vam.
Samo još nešto.
Jadan gost video je vas dvoje kako razgovarate.
O čemu ste razgovarali? -Primetio sam da
je drugačije izgledala...
...te večeri, nego na slici.
Zato ste je zadržali?
Videli su vas da razgovarate baš pred tom slikom.
Pre nego što je nestala.
Zašto je ne uzmete?
Uzmite obe.
Postoji li nada da ćete vas dvoje ponovo da budete zajedno?
Mi razgovaramo. Stalno me zove.
To je kao jedan veliki razgovor.
Nekad me uspava svojom pričom.
Ali boji se da dođe.
Zašto?
Zato što je kriv.
Zato što je to njegova greška.
Za sve je on kriv.
Želim da oseća grižu savesti.
To ima smisla.
Nema ništa drugo.
Taj kauboj?
Da.
Uđite.
Hvala.
Detektiv Džefri Kornvol. -Zdravo.
Da, Džef.
Imate impresivan procenat rešenih slučajeva, detektive Kornvol.
Hvala.
Zašto ste odustali od velike karijere u ubistvima, da bi se pridružili mom timu?
Smatram da je to u suštini isti posao.
Osim što se ovde imam žive žrtve,
za promenu. -Kakva su vaša iskustva sa decom?
Pa, jednom sam bio dete.
Jeste li ikad osećali privlačnost prema njima?
Nisam.
Imate li fantazije?
O čemu su vaše fantazije?
O odraslim ženama.
Smeđe kose, plavih očiju.
Samac ste?
Da.
Jeste li u vezi?
Ne, već neko vreme nisam u vezi.
Zašto?
Manje je komplikovano.
Sedite.
Evo sa čim imamo posla.
Spreman?
Da.
Isuse Hriste!
Ovakve slike i video materijale, svakodnevno gledamo.
Decu zloupotrebljavaju...
i muče onlajn, dok drugi gledaju.
Naš posao je da ne skrećemo pogled.
Ljudi koji to rade deci...
Pedofili. -Želim da ih zaustavim.
Da li želite da ih ubijete? Da ih prebijete? Da ih sahranite?
Želim da ih zaustavim.
Internet tehnologija stalno napreduje.
Stalno kaskamo za njom.
Nekad je jedini način da nađeš
iglu u plastu sena, tako da izvlačiš slamku po slamku.
Sem, naš kompjuterski stručnjak. Majk, iz narkotika.
Momci, ovo je detektiv Džefri Kornvol.
Već si upoznao Frenka. On je stara škola.
Još ima mlad duh. -Da, ali mu je sve ostalo staro.
A ono je Tedi. Ima veoma posebnu veštinu
vizulnog prepoznavanja oblika.
Tedi ima oko za detalje.
Da li želiš da mu pokažeš, Tedi? -Ne, ne želim, Sem.
Želim da to prestaneš da radiš svaki put
kad neko novi dođe u kancelariju. -Hajde.
Hajde, hajde, hajde. Hajde.
Dobro. -U redu.
Dobro, to je neka stara kamena zgrada. Crkva, dvorac ili nešto.
Sa mostom preko reke.
Neka žena stoji na mostu u kaputu bež boje,
sa crvenim kišobranom u ruci.
To je impresivno.
U stvari i nije. Samo vežbanje i pogađanje.
Mogao je da bude crveni zmaj.
Koja je tvoja priča, Džef? -Moja?
Ja hapsim ljude.
U redu. Zvuči dobro.
Obećaj. -Obećavam.
Časna reč.
Dobro. Časna reč.
Kes, pozdravi se sa Albertom, dušo. Moramo da krenemo.
Zdravo. -Zdravo, Alberte!
Zdravo! -Zdravo, drugar.
O čemu ste razgovarali?
Tražila sam da obeća da nikad neće klizati sa nekom drugom.
Ni sa jednom drugom, do kraja života? -Ni sa jednom drugom.
To je... -To je veliko obećanje.
Za čitav tvoj život? -Da. Mi smo tim.
To je moja devojčica. Ali moramo da idemo. -Da. Zdravo.
Dođi.
U redu, vidimo se kod kuće. Volim te!
Zdravo!
-Zdravo! Zdravo!
To što ste jedno drugom obećali
da ćete uvek da budete tim
znači da morate da počnete razmišljati kako ćete da se predstavljate, u redu?
To je... to je...Samo kažem da to nije neophodno.
Vas dvoje ste tako dobri da to u stvari zbunjuje.
Albert misli da nas to izdvaja.
Ja ne mislim tako. To po čemu ste posebni je vaš talenat.
Kao da nosiš jednu belu i jednu crnu klizaljku, to je...
Koja je... koja je reč na koju mislim?
Beznačajno? -Beznačajno. Tako je.
Beznačajno.
To je kao trik koji ti ne treba.
Trik? -Da, baš tako.
Šta je smešno? -Ne, to nije trik, nego smicalica.
Smicalica koja nam ne treba. -To je smicalica koja vam ne treba.
Smicalica. -Eto vidiš.
To je odgovarajuća reč. -To je odgovarajuća reč?
Da. Smicalica je odgovarajuća reč. -Hvala ti.
Alo.
Zdravo. Sera je javila da je bolesna. Možda zaista dođem kasno.
Ne znam. Šta ćeš da uradiš u vezi večere.
Biće u redu. Upravo smo se zaustavili pred restoranom.
Ješćete pitu za večeru?
Ne nećemo da jedemo pitu za večeru. Ješćemo makarone.
Imamo makarone, od ručka. Stavićemo ih na pitu.
Dobro.
Hoćeš li za mene da kupiš pitu od višnje i rabarbare?
Višnje i rabarbare, razumem. Nema problema. Rešeno. Volim te. Zdravo.
I sladoled.
Koji? -Čokoladni.
Sa makaronima? -Ne sa makaronima!
To je možda najodvratnija stvar koju sam ikad čuo.
To će da bude sjajna večera.
Hej, Linda, znaš šta? Imaš sreće da devetogodišnjakinja pravi meni,
jer ona tamo želi pitu sa makaronima.
Nisu imali čokoladni sladoled. Pa...
Kes?
Kes!
Hej, Linda, je li Kes dolazila tu? -Ne?
Da li je možda pozadi? Možeš li, molim te, da proveriš, hvala?
Ništa? -Ne.
Kes!
Kasandra!
Kes!
Imam plan.
Nekoliko minuta.
Samo toliko ćete da provedete zajedno.
Da li ću moći da razgovaram sa njim?
Da.
Da li će moj tata moći da razgovara sa mnom?
Da, Kes, hoće.
A mi ćemo da slušamo.
Naravno, mislio sam na neku vrstu mik...
prikrivenog mikrofona.
Zašto toliko brineš?
Nemam pojma gde sam.
Kako bi me ikad našao? Čak ne znam ni kako se zoveš.
Ni reči...
inače...
Ubićeš ga.
Zar ne bi bilo jednostavnije da ubiješ mene...
sad kad sam odrasla?
Sad kad si izgubio interes.
To što radim, ne može da bude baš toliko vredno.
Veoma si dragocena, Kasandra.
Baš zbog toga što to radiš.
Taj što mu je mahao je bio čovek iz patrole? -Da. Poslali su ga nama.
Dobro. -Jesi li spremna?
Da.
U redu? -Čudno je da su ga poslali nama.
Nije bilo detektiva u glavnoj stanici.
Moj drugar mora da je znao da mogu to da uradim.
Nisam navikla da ispitujem odrasle.
Bićeš dobro.
Gospodine Lejn.
Zdravo. Ja sam detektivka Danlop, a ovo je detektiv Kornvol.
Pročitali smo vašu izjavu koju ste pre sat vremena dali čoveku iz patrole.
Samo da porazgovaramo sa vama o još nekoliko detalja.
Da. Dobro.
Slažete li se da ovo snimamo?
Da. Da li ste videli moju ženu? Da li je neko povezao?
Ne znam ništa o vašoj ženi, gospodine Lejn.
Zvao sam je pre tri sata. Ne bi joj trebalo toliko da dođe.
Bojim se da je otišla u glavnu policijsku stanicu, a ne u ovu.
Rekao sam joj da uzme taksi.
U redu. Hajde da prvo rešimo ova pitanja,
a onda ćemo da vidimo šta je sa vašom ženom.
U redu? -Da.
Samo da razjasnimo, ovaj razgovor je na potpuno dobrovoljnoj osnovi
i niko vas ne tera da nam bilo što kažete.
Da li razumete to?
Da? -Da.
U redu. Pa, rekli ste da ste išli po večeru. Koliko ste se zadržali?
Par minuta. Manje.
Dobro. Je li tamo bilo drugih mušterija?
Ne. Nisam nikog video. -Nije bilo mušterija.
Ovde piše da ste kupili pitu?
Da, kupili smo... Kupili smo pitu od višanja. Moja...
moja kćerka... Da, to radimo svake nedelje posle treninga.
Idem po pitu.
I pitao sam Lindu, da li imaju čokoladni sladoled...
Izvinite, mislite Lesli?
A oni... oni... Ne.
Lindu. Nisu imali čokoladni sladoled. Mogu li sad da nazovem ženu?
Zove se "Lesli". Izvinite, ovde piše Lesli.
Piše "Linda". Vidim odavde.
A moja devetogodišnja kćerka je sve dalje i dalje.
Imate vrlo dobar vid, gospodine Lejn.
Ali, tvrdite da niste videli
ništa sumnjivo, kad ste bacili pogled prema kamionetu?
Prošla su tri sata od...
Ako neko vozi, čak i da se pridržava ograničenja brzine,
a ne pridržava se, jer je jebeni kidnaper
već je stotine kilometara daleko? U redu?
Oni su oteli moju kćerku.
Moram odmah da znam kako ćete da pomognete?
Imate li helikopter u vazduhu? Jeste li postavili blokade?
Šta radite? Ona je desetogodišnja devojčica.
Rekli ste da ima devet godina.
Molim?
Rekli ste da ima devet. Da li ima devet ili deset godina?
Koliko ima godina?
Skoro deset. Isuse, zašto je to uopšte važno?
Kakve to ima veze sa...?
Šta se ovde dešava? -Linda je rekla policiji,
da uopšte nije videla vašu kćerku.
Dobro, i šta bi to trebalo da znači?
Kad ste ušli u restoran, bili ste sami.
Sranje. Nisam bio sam.
Ona se odmarala na zadnjem sedištu. Zato je nije videla.
Dobro. Zašto bi se odmarala u sred poslepodneva?
Zašto se ne bi odmarala u sred jebenog poslepodneva?
Ona je dete! Mala devojčica, u redu? Samo što smo završili sa klizačkim treningom.
Bila je iscrpljana. -Jaste li se bilo gde zaustavljali
između klizališta i restorana? -Dobro.
Zaustaviću vas.
Ja sam poslednji koji je video moju kćerku kod restorana.
To sam ja. U redu?
Sada, želim da razgovaram sa nekim ko je glavni.
Želim da razgovaram sa pravim policajcima.
Ne kapiram... ovo izgleda kao da smo u vrtiću, u redu.
Moram da pronađem svoju kćerku, odmah!
Gospodine Lejn, Ponovno ću da vas pitam.
Jeste li se negde zaustavljali
pre nego što ste došli do restorana?
Sećam se dana, kad smo
osvojili pehar.
Maminog pogleda dok sam klizala prema njoj i predavala joj ga.
Mora da je za roditelja neverovatan osećaj,
da gleda kako se njegovom detetu ispunio san.
Mora da je mami sad najteže,
što ne zna
o čemu sanjam.
Ili da li sam uopšte živa, da bih mogla da sanjam.
To je odlično, Kasandra.
Probaj još jednom, ali ovaj put sa malo manje samosažaljenja.
Dobro, idemo još jednom i malo glasnije.
Manje samosažaljenja. Shvataš?
Tina...
Tina.
Tina, stali smo da uzmemo pitu.
Stali smo kod restorana. Sećaš se, razgovarali smo telefonom?
Sećaš li se, stali smo. Izašao sam iz kamioneta.
Čim smo prekinuli razgovor, izašao sam iz kamioneta i ušao unutra, i...
Mogao sam da ga vidim. Mogao sam da ga vidim kroz prozor. Bio je tamo.
Kamionet je bio tamo i...
nakratko sam otišao u toalet,
a kad sam se vratio, nije je bilo, i...
Šta si uradio? Izgubio si našu devojčicu!
Nemoj.
Ne... Ne. -Nema je...
Gospođo Lejn.
Gospodine Lejn, žao mi je,
moramo da razgovaramo sa vašom ženom. -Biće sve u redu.
Biće sve u redu.
Gospođo Lejn.
Zovem se detektivka Danlop. Dodeljen mi je vaš slučaj.
Moram da vam postavim nekoliko pitanja. -Koliko ćete da razgovarate sa njom?
Par minuta. U redu. -Dobro.
Ovamo.
Ne mogu da zamislim šta sad prolazi kroz glavu vaše žene.
Mora da vam je teško. Mora da jeste.
Stvari nekad izmaknu kontroli, znate?
Izgleda da ima nekih nedoslednosti u onom što nam je vaš muž rekao.
Slušajte, samo... idem po evidenciji, i vidim... to mi je posao,
Video sam da imate optužbu za tuču?
Je li to tačno?
Tate tinejdžeri sa bebama ne bi trebali da upadaju u kafanske tuče.
Posebno ako nisu dovoljno stari, da smeju da piju.
Moja žena zna za to.
Imao sam osamnaest godina. Tuča je bila zbog nje.
I šta, prekinuo si školu, zaposlio se i posle devet godina, nemaš ni dinara.
Da, tanki smo sa parama. Jasno mi je.
Čuo sam da si rekao ženi nešto o...
telefonskom pozivu.
Ona je zvala tebe, je li tako?
Nisi nam rekao o tome.
Moja partnerka je upravo sad ispituje o tom pozivu.
Pita se da li je ona tada razgovarala sa vašom kćerkom.
Ako nije...
Ako nije, gde je ona onda bila?
Ležala je na zadnjem sedištu kamioneta. Tako ona radi. To je njeno mesto.
Ali zar klinci ne prestaju da spavaju posle podne sa tri ili četiri godine?
Mislim, ako mi tata kupuje moju omiljenu pitu, sa njim sam. Uzbuđen sam.
Ili bar gledam kroz prozor automobila.
Posao ti je propao, je li tako?
"TM Lendskejping", zar ne?
Računi ti se gomilaju. Uskoro ćeš da bankrotiraš.
Kao što sam rekao pre, kapiram.
Stvarno kapiram.
O čemu dođavola govoriš?
O velikoj lovi, da posudiš svoju kćerku nekom dementnom pajtašu na par dana.
Onda će da se pojavi,
oštećena, ali živa... -Ti jebeni drkadžijo!
Izvinite, odmah se vraćam.
Ovakav je moj stil, u redu? Malo protresem i gledam šta će da padne.
Osim toga, daješ sudiji dobar razlog da odbaci ovaj slučaj.
On nije nevin kao što izgleda.
Možda i jeste. -Ima kriminalni dosije.
Tuča. Ima i motiv. Dužan je do grla.
Pa, stvara priliku, vozeći sam pustim putem.
Daj mi predah.
Hej!
Podseća me na nekog.
Nekog iz tvoje prošlosti.
Da, iz moje prošlosti.
Ovo je sadašnjost.
Zar stvarno veruješ i jednu reč od onog što je ispričao Metu, sinoć kad smo ušli?
Neću da opravdavam način na koji se ponašao sa Metjuom.
Radio je na mnogo slučajeva gde je umešan neko iz porodice,
čak i roditelj.
Metju ga je podsetio na nekog.
Nekog posebnog. -To je obično sranje.
Metju je voleo Kesandru više od svega na svetu.
Još je voli.
Naravno.
Ne znam da li želim ovo i dalje da radim.
Razumem. Na vama je.
Biće mi drago da vam pomognem ako vam zatrebam.
Na ovom jastuku ćeš da pronađeš...
moj mali zubić.
I dok spavam,
tamo gde se stvaraju snovi
pogledajmo, da li možemo da napravimo ovu trampu.
Novac za zube.
Izgleda čudno da se menjaju za novac.
Ali to je nešto što svi radimo.
Ili smo radili.
I ako je ikad postojala Zubić vila, koja me ovde posetila,
sigurna sam da je mogla da uradi nešto korisnije nego da mi ostavi dolar.
Ili je to samo trik.
Trik ili smicalica.
Smicalica koja ti stvarno nije potrebna.
Da, to je odgovarajuća reč.
Tina...
Kako si?
Dobro, valjda.
Teško mi je verovati da te posećujem već šest godina.
Izgledaš stvarno odlično. Bolje nego zadnji put.
Da, zadnji put sam bila u haosu.
Kako je Metju?
Dobro je.
Mogu li da pitam, šta se dešava?
Još uvek ne mogu da ga pogledam.
Vidim Kes.
Poludim, kažem mu užasne stvari.
Da li je on potpuno izvan ovog?
Zadnji put... -Ne.
U stvari, upravo sam razgovarala sa njim. Rekao je da...
...da želi da dođe ovamo.
Pa, zašto nije došao?
Nazvala sam ga i ostavila mu poruku.
Mislio je da bi to završilo vikanjem na njega
Da li bi?
Verovatno.
On još uvek misli da će da je pronađe.
Da li kaže kako?
Misliš li da ima neki plan?
Metju?
O, da. Njegov plan je da mnogo bude na putu.
Prati sve. Idiot.
Ne zvučim baš lepo, zar ne?
Čula sam i mnogo gore.
Da, kladim se.
Ne bih mogla da radim to što ti radiš.
Imaš kćerku?
Ne.
To je Džefrijeva nećaka, Dženifer.
Vrlo su bliski. -Baš lepo.
Pa, da počnemo onda?
Kada razmišljaš o Kes,
šta vidiš?
Šta vidim?
Najčešće mislim o njenom klizanju. Veoma ga je volela.
Ona i Albert, njen partner...
pričali su da će da idu na Olimpijadu.
A Met još uvek ponekad ode na klizalište da gleda Alberta.
Kao da obojica samo čekaju da se Kes vrati.
A Albert je zaista jak.
Pa, ako Kes ostane malena kao ja...
Mogli bi da nastave tamo gde su stali.
Tu smo.
Gospođo Lejn.
Zdravo.
Uđite.
Izvolite.
U redu.
Gospođo Lejn, da li znate da mnogo ilegalnih slika dece
kruži po internetu?
A svaka takva slika je u stvari dokaz gde se desio zločin.
Da li razumete to?
Mi proučavamo te slike sa mesta zločina.
Koristimo svaku informaciju koju dobijemo iz njih, da pronađemo
osobe koje trguju sa tim ilegalnim slikama.
Da nađemo decu. Da ih spasimo.
Ponekad, da bismo pristupili u određene sobe,
ja moram da glumim.
Trudim se da se uklopim sa drugim muškarcima koji...
koji gledaju zloupotrebljavanje koje se dešava u sobi.
Svi su povezani sa kamerom.
Možda daju uputstva ili učestvuju.
“Živa” kamera iz sobe. -Radi šta?
Posmatra dete.
Džefri veruje da može da
pronađe neke Kesine fotografije.
Našli ste je? -Ne. Ne, ne, ne. Samo...
...nekoliko slika. Samo to.
Skorašnje su.
To su dobre...
stvarno dobre vesti... -Živa je.
Gospođo Lejn?
Tina?
Mislite li da bi ovo mogla da bude Kes?
Mislim da bi.
Hej... Šta ima?
Metju, slušaj me. Pokazali su mi njenu sliku.
Pronašli su njenu sliku.
Kako to misliš, Kesinu sliku?
Odakle?
Ne znaju. Našli su je na kompjuteru.
I kad je... kad je slikano?
Ne znaju. Bilo je samo njeno lice.
Samo su mi pokazali sliku njenog lica. Ali to je... to je ona, Metju, ona je.
Šta radi na fotografiji?
Pa...
Tina?
Kao što sam rekla, ne znaju. Znaš, bilo je samo njeno lice. Ali...
ali kažu da je razgovarala sa drugom devojčicom.
Sa mlađom devojčicom.
Dobro, ali... Dobro. U redu, razumem.
Ali, šta... šta u stvari radi na... na toj slici?
Pa rekla sam ti, da ne znaju. Kao...
mogao si da dođeš pa bi već sve znao.
Rekla sam da ne znaju.
U redu?
Ali to je bila ona. To je bilo njeno lice. I kažu...
Kažu da...znaš,
oni stalno traže decu, a Kes je kao...
Ne mogu tačno da se setim šta su rekli.
Ali kažu da je ona kao... lice za dobrodošlicu na ulazu.
Ili... ili nešto tako.
Na ulazu? Kako to misliš na ulazu?
Ulazu u šta?
Tina?
U krug, kažu.
Lice za dobrodošlicu na ulazu u krug.
Pomaže im da namame drugu decu...
Dušo...
Postala je kao i oni.
To se desilo sa našom kćerkom, Metju.
Pomaže im da regrutuju drugu decu.
To se desilo kad si je ostavio samu.
Ta čudovišta su došla i odvela je.
A sada sedi nasmejana
i razgovara sa drugim devojčicama.
I onda oni odu i ukradu ih.
To joj se desilo kad si je ostavio samu.
Moja sudbina su tuga i jadikovanje.
Život moje kćerke je izneveren.
Sva radost je pretvorena u pustoš.
Zli prijatelj je ukrao.
Da li tako vidiš sebe...
kao zlog prijatelja?
Ponekad.
Odakle je ovo?
Mocart, to je...
Kraljica noći iz “Čarobne frule”.
I kako će to da ti pomogne da pronađeš neko dete?
Kako to misliš?
To ne izgleda kao nešto što će da ih privuče.
I neće.
To je deo pričanja priče, Kes.
Ali to nije moja priča.
Jedino što danas moram da uradim
je da odem u baštu
da uberem malo žalfije
i da lavandu zavežem plavim koncem
i da stavim kedrovo lišće da se suši.
Je li već proleće?
Nije.
Šta se desilo sa mojim tatom?
Obećao si.
Zašto se ne bi samo...
...vratila da čitaš o svom zlom prijatelju?
Još uvek vidim kako se trese, kako joj puca glava.
Kako je strašan njen plač, kako beznadežno uzdiše...
Neka joj se vide uši.
Zašto? -Više je seksi.
Molim? -Pa, ako stavljaš mamac u zamku...
Upotrebi najbolji mamac.
Ako tražiš seksi, malo ukrsti oči.
Molim? Istina je. Pokušaj to.
To je čudno čoveče.
Ukrštene oči su savršene. -U redu.
Nastupamo.
To je Vili? -Da, Vili.
Zavrti ga, Džef. Zavrti ga.
Hajde, hajde, hajde, hajde.
Da! Da!
Zdravo.
Vili.
Izvini. Pogrešio sam.
Možeš da se kladiš da jesi.
Stani! Stani tamo!
Nije to što mislite! Ja sam dobri Samarićanin.
Ta hapšenja su rezultat neverovatnog timskog rada.
Neverovatna saradnja mnogo različitih odeljenja.
Sledeći put, ti ovo radis. -Dobro izgledaš pred kamerom.
...javnost i mediji.
Znate, svi moramo da budemo oprezni.
Znate, možda ima mladih ljudi koji ovo sada gledaju,
neki od vas su možda bili kod mene.
i poverili ste mi svoje priče,
i želim da se setite... -Vidim da to radiš, znaš.
Kad si u sobi sa tom decom, posmatram te.
Način na koji ih navodiš da ti tako veruju.
Kako razgovaraš sa njima. To je neverovatno.
Pogledaj me.
Ne, pogledaj me. Ti si neverovatna.
Neverovatna si. -...pokazaćemo im da možemo da pobedimo.
I, znaš,
Hvala ti. -Ako ste mlada osoba
i mislite da se neki odrasli čovek
ponaša na neprimeren način...
želim da nas nazovete.
Nazovite policiju. Tu smo da pomognemo.
I takođe, znate, ...
ako ste na internetu i ako upoznate nekog stranca onlajn,
budite vrlo oprezni, na svakom četu ili na bilo koji način,
morate da budete na oprezu.
Znam da će... sve će da se sredi.
Kako si tako siguran?
Razbili su samo prvi krug.
Nikad neće doći do nas. Mi smo bezbedni.
Kodirani izvan domašaja Boga.
Nemoj da im daš ključ, Vili.
Ni pod kakvim okolnostima nemoj da pristaneš
ni na kakvu usranu nagodbu koju ti nude.
Poriči. Poriči, poriči, poriči, poriči.
Želim da nestane ta kurva koja mi je smestila.
Ona je policajka, Vili. -Briga me za to.
To je ono što želim.
Vili, poslušaj me malo... -Ne.
Ne. Ne! -To nije...
Slušaj ti mene, rođače.
Ja ću da ćutim o našem malom klubu,
ako ona bude kažnjena.
Želim da je sahranim.
Kao i druge.
Samo ona ostaje živa.
Ona mi priča svoje priče.
Sve svoje priče.
Juče sam izgubila ovaj.
Znaš li šta je najbolje?
Napiši poruku pored svog zuba, kad ga budeš stavljala pod jastuk.
Tako će Zubić vila da zna šta da ti donese sledeći put.
Ali pisma su za Deda Mraza.
Da li još veruješ u Deda Mraza?
Ponekad.
Dobro. Pa, ja ne govorim o pismu.
Samo o poruci.
Ako želiš možemo da se nađemo, i ja ću da ti pokažem kako se piše poruka.
Tako možeš da dobiješ sve što želiš.
Mislio sam da ne dolaziš do kasno?
Šta se dešava?
Vidi. Vidi. Nemoj da dozvoliš da te ovo izludi, važi?
Razgovarao sam sa svojim bratom. On sve zna.
On je super. On je u redu. To je u redu.
Šta? -Hej, hej, hej, ona razgovara sa Kes.
Razgovara sa Kes.
Neka Dženifer otkrije gde je ona.
Nikol. Nikol!
Nikol! -Zdravo, Nikol. Igramo se.
Šta se desilo?
Ne znam.
Hej, da li bi ti smetalo da malo pričekaš u spavaćoj sobi?
Samo smo se igrali. -Ne. Znam. Razumem.
Moram malo da porazgovaram sa tvojim ujakom, važi?
Jesam li nešto pogrešila? -Ne. Ne, nisi ništa pogrešila.
U stvari, tamo iza te čeka knjiga.
To je nastavak one koju si tražila
i volela bih da počneš da je čitaš, i da mi kažeš šta misliš.
Jesi li skrenuo sa pameti? -Imaš li pojma šta si sad uradila?
Imaš li uopšte pojma? -Stavio si Dženifer online.
U kontaktu sam.
Pokušavam da provalim već jednom!
Dobro, morao sam da pokažem da mogu da dođem do prave devojčice.
Molim? -Da dođem do Kes.
To je ono šta ona radi, u redu? Ona im pomaže da ih uvuku unutra.
Ništa se nije desilo.
Ništa! -Ništa?
Ništa. -...osim Kesinih slika.
Slika ničega!
Slika njenog razgovora u ovoj sobi. To je to. To je sve.
Ne smeš da koristiš decu!
Slušaj me. -Ne, ne, ne, ne, ne.
Ne diraj me. -Slušaj me.
Zajebao sam, u redu? Zajebao sam. -Nisi više u mom timu.
Davno sam trebala ovo da uradim.
Pokušaj polako. Idemo večeras, molim te.
Ne želim da ideš tamo večeras.
Ne želiš da idem tamo večeras? -Ne. Idem sama.
U redu, idi sama.
Dženifer, dušo. Moram da idem, nazvaću te uskoro.
Detektivko Danlop.
Zdravo.
Nikol. -Zdravo. Dajan Grej.
veoma mi je drago što si došla. Izgledaš...
baš neverovato. Hvala ti. -Hvala tebi. Divna si.
Sama si?
Mislila sam da ćeš da dođeš sa pratiocem.
Imao je nešto hitno na poslu.
Naravno. Molim te uđi.
Ima li nešto što želiš da ti pomognem u vezi ove večeri...?
Iskreno mislim. -Da, ja samo... ne, ne treba hvala...
Osećam da sam trebala...
da sam trebala nešto da napišem... -Zdravo divna damo.
Mika! -Kako si?
Vrlo dobro. Hvala. -Večeras izgledaš divno.
Dozvoli mi da ti predstavim detektivki Danlop.
Hvala.
Mogu li da te nagovorim da popiješ čašu šampanjca?
O, ne hvala.
Detektivko Danlop, ja sam Vins Grej.
Dajanin Vins.
Da. Da. Ovo je...
ovo je izvanredno.
Mislim, razlika... je...
Da li se ovako oblačiš i na poslu?
Ne. Mnogo radim sa decom.
Ne bi se osećali ugodno... -Da, sa tim autoritativnim izgledom.
Pretpostavljam da se većina njih oseća izdatim.
Od čega? -Od ljudi kojima bi trebali da veruju.
Tu si.
Izvini. Nisam mislio...
Jesam li rekao nešto pogrešno...
Nastupaš. -U redu.
U redu.
Izvinjavam se. Drago mi je da smo se. upoznali -Drago mi je da smo se upoznali.
Je li sve u redu?
Da. Dobro je.
Moja najdublja zahvalnost.
Bez vaše velikodušnosti, ovakvo veče, jednostavno ne bi moglo da se održi.
I ne bismo mogli da slavimo
izvanrednu ženu koju ću sad da vam predstavim.
Razlog što je detektivka Nikol Danlop u zadnje vreme postala vrlo popularna,
je taj, što većinu vremena provodi u prostoriji gde sluša priče.
Priče koje pričaju najranjiviji članovi našeg društva, naša deca.
Veruju joj. I osećaju se bezbedno.
Razlika između mladih u opasnosti
i mladih osoba kojima je sav život pred njima
je u pažnji i brizi.
Znam to, jer sam skoro i sama bila izgubljena.
Živela sam na ulici.
Svoj četrnaesti rođendan provela sam spavajući u napuštenom kombiju.
Da me nisu smestili u dobru hraniteljsku porodicu,
ostala bih tamo.
A to je zastrašujuća pomisao.
Jer deca koju znam iz tih dana
su nestala ili umrla.
Da vam pokažem slike koje su povezane sa mojim poslom,
većina vas biste plakali.
Strašna istina je da u mom poslu ne postoje hepiendi.
Postoje jedino priče koje samo prestanu.
Kad je dobar dan,
uhvatim ološ.
Kad je dobar dan,
pomognem oštećenoj mladoj osobi
da napravi korak napred
na vrlo dugom putu kroz neku vrstu noćne more, koja bi
pokvarila ovu divnu večeru.
Slušajte,
vi me ne želite u vašim životima.
Nikad ne želite da se pojavim.
Ne sa vašim detetom.
Zato, molim vas, napišite čekove sa velikim iznosom
i možda niko od vas, nikad više neće ponovo da me vidi.
Velika mi je čast što sam ovde. Hvala vam.
Govor je gotov.
Zahvaljujući vama, oborili smo sve naše rekorde. Vreme je da se proslavi.
Dobro. Jednu čašu. -Dobro.
Živeli. Mnogo vam hvala.
Živeli. Hvala. - Živeli.
Čestitamo. -Hvala vam.
I moram da vas pitam,
kako izdržite da budete u istoj prostoriji
sa nekim od tih ljudi?
Sa kriminalcima je lako.
Tehnologija je problem.
Stvarno? Kako... kako to?
Trenutno radimo sa ovom zaključanom mrežom koja ima najbolje
kodiranje koje smo ikad videli.
Pa, onda negativci pobeđuju? Je li to ono što govorite?
Pa, moji ljudi su stvarno dobri.
Znate, moji ljudi su stvarno dobri i jedan od njih misli da...
Pa...
Izvinite.
Izvinite što mi je izletelo.
Ne, meni je žao. Kad krenem...
Ne u redu je... Ne Mika i ja samo radimo na velikom projektu.
Sutrašnji dan počinje pre nego što današnji završi. Tako je to.
O, ne mogu ni da vidim.
Je li kasno?
Zato ženske satove prave tako male da ne možete da vidite koliko je kasno.
To je super.
Samo me ubaci u taksi. -U taksi?
Ne, zašto te ne bih povezla.
Hvala ti.
Hvala.
Bolje da nazovem svog momka.
Zašto? -Jer se ne osećam baš dobro.
Ne, izgledaš dobro.
Neću da se brine.
Neka se brine.
Nisi bespomoćno dete.
Hej.
Dođi ovamo.
Znaš,
kao jedna profesionalka drugoj,
kad sam bila dete, volela bih da sam srela nekog kao što si ti.
Zezaš se? Zar nisi dobio poruku?
Kakvu poruku?
Ovde je snežna oluja. Sve ljude šaljem kući.
U svakom slučaju, želim to sutra ovde kad dođe baštovan.
Hej, čoveče vozio sam ceo dan.
Možeš da ih smestiš gde treba... -Nisam planirao da noćim.
Slušaj, ima mesto tamo ispod autoputa.
"Ričard Lejk Motel". Tamo prenoći.
Donesi račune, ja ću da se pobrinem za to.
Zdravo, tata.
Ne plači.
Jesi li... jesi li dobro?
Dobro si? Da?
Mnogo si mi nedostajala.
Hej, jesi li dobro? -Dobro sam.
Da? -Kako je mama?
Mnogo nam nedostaješ.
Tako sam želela da te vidim.
Shvatio je. Samo ovaj put.
Želeo je da budem srećna.
Koliko srećna mogu da budem... -Ko?
Ko, Kes?
Ko?
Mislio sam... Mislio sam o tebi svakog trenutka, sve ovo vreme.
Tako mi je žao. Nisam trebao da te ostavim. -Nema ničeg...
Nisam trebao da te ostavim.
Ne, nisi trebao.
Ali desilo se tako brzo.
Svakako bi me uzeli. Pratili su nas.
Ko?
Ko, Kes, ko su oni?
Hajde. Moraš da ideš kući,
mami. Idemo.
Je li to bio samo trik? -Idemo. Šta?
Dan kad si me izgubio.
Je li to bio samo trik?
Ili je možda bolja reč smicalica.
Nešto što nam nije trebalo.
Bili smo tako dobri. Nije nam trebalo ništa da privučemo pažnju.
Šta, Kes? O čemu govoriš?
Jedna crna i jedna bela.
Odvlači pažnju.
Je li to bila samo smicalica? Trik?
Kes, ne znam o čemu govoriš, u redu?
Trik koji ti ne treba, zvuči vrlo smešno.
Da smicalica je bolja reč.
Beznačajno.
Bili smo tako dobri, nisu nam trebale smicalice.
Obećanje je dato.
Je li obećanje održano?
Organizovali su ovo, samo da bih bila srećna.
Uradiće bilo šta samo da budem srećna.
Bilo šta. Tako sam im dragocena.
Moram da idem.
Šta? Ne.
Ne možeš to da uradiš, molim te tata. -Ne!
Ne! Ne. Ne mogu... -Ne smeš nikom da kažeš.
Ne, reći ću... -Obećaj mi, tata.
Reći ću policiji. Ti ideš sa mnom. -Moraš da se pretvaraš da je sve to san.
Nikad više me nećeš videti. -Ideš da vidiš svoju majku. Ja...
Ne! Tata, ne! -Držim te u svojim rukama.
...ne ideš nigde. Razumeš li me?
Ne.
-Kes...
Tata.
-Kes.
Dobro, momci predstava je gotova.
Idemo.
Osvestiće se za 10 minuta.
Dobro, Kasandra.
Dobro.
Vreme je da krenemo kući.
Kasandra, idemo kući.
Dobro. Dobro. Dobro.
Idemo draga.
To je to.
Detektive, stvarno se nadam da ne mislite da sam izbegavala vaše pozive.
To je samo zato što sam već razgovarala sa dvojicom vaših kolega.
Da, shvatam.
Kao što sam im rekla,
nemam pojma kako je ta žena uspela da dođe na naš dobrotvorni bal.
Morate da shvatite da ovaj događaj ima veliki publicitet.
Recite mi, kakav je bio vaš kontakt
sa tom ženom kad je došla za vaš sto?
Jedva da sam progovorila i reč sa njom.
Bila je samo jedna prazna stolica u čitavoj sali
i ona je sela na tu praznu stolicu.
Vidite, detektivka Danlop je trebala da dođe sa pratiocem.
Da. Sa mnom...
Odlučila je... želela je da ide sama.
I vi...? -Da.
Je li je ta misteriozna žena mogla
nekako da zna da vi ne dolazite?
Žao mi je, vi ste detektiv.
Možete li da mi kažete još nešto o toj ženi?
Neki detalj, bilo šta?
Jeste li ih videli da odlaze zajedno?
Videla sam ih sa leđa.
Ali u tom trenutku sam razgovarala sa nekim.
Mislim da sam čula ženu kako nudi prevoz detektivki Danlop.
Zar vam to nije bilo sumnjivo?
Sumnjivo?
Strankinja nudi prevoz policajki?
Trebala je nekog.
Uostalom, bila je sama.
Alo?
Ima li koga?
Alo?
O, da, znam. Znam.
Stvarno imate razumevanja. Cenim to.
Mislim to. Imate li ideju gde je otišla?
Ne. -Ili gde sada radi?
Linda se brinula da sve vreme bude tamo...
Sad nije na oglasnoj tabli. -Rekla sam vam...
Prošle godine je prestala da radi ovde. -Shvatam.
Staviću je na oglasnu tablu, u redu? Hvala.
Šta je tako smešno? -Ne, nije to trik, to je smicalica.
Smicalica koja nam ne treba.
Taj dan kad si me izgubio. Je li to bio trik?
Ili je možda smicalica bolja reč. Jedna crna, jedna bela.
Obećala sam mu da nikad neće klizati ni sa jednom drugom.
Bili smo tako dobri i nije nam trebalo tako nešto da privučemo pažnju.
Dato je obećanje.
Da li je obećanje održano?
Nikol, samo mi reci kako je bilo.
Kako je to kad spavaš u napuštenom kombiju na svoj...
četrnaesti rođendan? Da?
Podseća li te ovo na to kako je bilo?
Izvini, ako su neki detalji pogrešni.
Ali nisi mi rekla koje boje je bio kombi, pa...
Mislim da je žuta, prilično drečava.
Samo mi kaži, jesi li nekad doživela ovako nešto, jesi li?
Počni da razmišljaš o detaljima ili se možda i ne vratim.
Izvinite, verovatno ne biste smeli...
U kojim sobama još radite?
U svim sobama na ovom spratu.
Hej, dušo.
Pitala sam se da li možeš da dođeš kući?
Da dođem kući? -Moramo da razgovaramo.
O čemu da razgovaramo?
Samo dođi kući.
Dobro. Trebaće mi par sati. Odmah krećem tamo.
Nađene su tri kamere. -Ne mogu još da otkrijem gde šalju sliku.
U svim sobama gde Tina radi? -Da.
Dobro, šta se dešava? Ima li ideja?? -Da. Neka vrsta zločina uzbuđenja.
Gde je tu uzbuđenje?
U gledanju mame kako se grči.
To i nije loša ideja za rieliti šou.
Gledaj, tamo je, znam, ali slušaj, ti imaš dete.
I zašto da ne gledaš majčin bol i zbunjenost? Prazan pehar.
Šoljicu. Ubace malo dečijih zuba. -Četku za kosu. Papirnu vetrenjaču.
Osam godina posle otmice?
Hej, sve vreme su mogli da gledaju ovo.
Navikli smo na poremećene osobe spremne da otmu dete.
Snimanje majčinog tihog očaja.
To je nešto drugo.
Što hoćeš da kažeš, Sem?
Postoji kidnaper i postoji posmatrač.
Ili posmatrači.
Možda čak i pretplatnici.
Potpuno nova klasa ludaka.
Idemo.
Zdravo.
Zdravo, Metju.
Šta se dešava?
Hajde da kratko razgovaramo.
Pa, ja nemam... nemam šta da vam kažem.
Molim vas?
Nikol misli da me možda...
...da me možda posmatraju.
Ko te posmatra?
Izgleda da otmičari i nisu tako daleko.
Nikol je našla neke kamere sakrivene u mojoj sobi.
Zašto?
Voleli bismo da znamo, da li imate neku ideju o tome.
Pa, nemam pojma.
Jeste li zadržali neki Kesin zub, njen mlečni zub?
Šta?
Tina je našla dečije zube
i neke druge stvari u sobama. -Druge stvari? Koje druge stvari?
Pehar. Kao onaj kojeg je osvojila.
Zube?
Dobro, jesu li to njeni zubi? -Zašto mislite da su njeni?
Ako nisu njeni, kojeg dođavola onda pričamo o njima?
Neću da kažem... neću da kažem ništa više, dok je ovaj tu.
Odlazi iz moje kuće. Idi.
Šta hoćete od mene?
Zubi su ostavljeni u sobama,
ispod jastuka.
Našla sam ih kao da su ostavljeni za Zubić vilu.
Znaš, onako kako smo radili sa Kejsi.
Jeste ti pitali Zubić vilu?
Misliš da je ovo smešno? -Da. Pomalo. Mislim. Koliko...
dugo to traje, draga?
Kako to da mi niko nije rekao?
Tina, zašto da mi kažeš, zar ne?
Zašto tražite moju pomoć. I sami se dobro snalazite.
Prošlo je samo osam godina.
Ne znate ni da radite svoj posao. Jedino što znate je da moju ženu okrenete protiv mene.
Tina, misliš da sam ja to uradio? To misliš? Da sam otišao tamo,
postavio tu gomilu kamera? I šta onda? I šta?
Tina.
Gospodine Lejn,
ima li nešto što nam niste rekli?
Ne! Ne!
I šta sad?
Uhapsićete me? Samo napred, molim vas, uradite to.
Molim vas. Ako mislite da sam ja to uradio dođite i uhapsite me.
Kakvo je to svetilište, čoveče?
Ima tako mnogo ljudi od pre.
Tu je Džil sa fudbala. Moja najbolja prijateljica, Karen. Albert.
A sad kad više ne mogu da vidim svoju mamu, trebaju mi...
nova iskustva. Moram da budem inspirisana.
O, da.
Sećaš li se priče koju sam ti pričala o peharu?
Kad sam doklizala do mame i predala joj pehar?
Sećaš li se kako si bio ganut?
Želim da osetim to.
Rekao si mi da je to najbolja priča koju sam ti ikad ispričala.
Bila je.
Zašto je ne bismo napravili još boljom?
Kako?
Baš se pitam jeste li vi zadržali taj pehar ili ga je Kes zadržala.
Za šta je to? -To je samo za članak koji pišem o
deci koja nestaju i uticaju toga na kasnije godine...
Taj članak zvuči kao jebeno sranje.
Ne, nije. Vrlo je ozbiljno... -Šta, pojavite se posle osam godina
i spominjete Kes?
Pitam se kakav je to uticaj imalo na vaš život. Pitam se...
Naravno da je uticalo na moj život. Šta želite da znate?
Želim da znam o peharu koji ste osvojili.
Pitam se, da li ste ga zadržali. -Ne. Ne.
Ja sam završio. Ne, ovo je jebeno sranje.
Jeste li zadržali pehar? -Da, naravno da sam zadržao jebeni pehar.
Dobro. Vidim... vidim da ste uznemireni.
Neću više ništa da vas pitam. -Odlično. Jesmo li završili?
Da. Hvala vam mnogo što ste odvojili vaše vreme. -Odlično. Mnogo vam hvala.
Alberte?
Ko je to bio?
Neka grozna kučka pita o Kes.
Da? -Dobro.
Ne znam ko je ovde više glavni.
Pre sam sarađivao sa Nikol Danlop. Dobro... ovo je hitno.
Ko je to?
Metju Lejn.
Kejsin otac. Kes Lejn. -Da, znam ko si, Metju.
Našao sam ih.
Našao sam ljude koji su mi oteli kćerku.
U restoranu su na putu 15.
U poslednje vreme si gledao mnogo filmova, Metju?
Slušaj me. Ti ljudi drže moju kćerku.
Video sam je. Bio sam... bio sam sa njom.
Živa je.
Hej. Moraš pažljivo da me slušaš.
Imam telefon sa GPS-om. Staviću ga u njihov automobil.
Daću ti broj.
Staviću ga u njihov automobil da možeš da ih pratiš.
Onda možeš da ih nađeš,
ako se meni nešto desi, u redu?
Nemate ništa protiv, da... ...vam postavim par pitanja?
O čemu? -O Kes Lejn.
U redu. -Da, pišem članak o...
deci koja su nestaju i kakav uticaj to ima na živote ljudi.
Da.
Upravo me je nazvao Metju Lejn. -Da čuo sam.
Šta je sa tobom i tim likom?
Kaže da je upoznao tog lika u restoranu.
Misli da mu je on oteo kćerku.
Ubacio je svoj mobilni telefon u njegov automobil.
Želiš da to proverim?
Da.
Hej! Vrati to!
To je moja kćerka. -Ne zanima me ko je, vrati to!
Hoćeš li da pozovem policiju?
Da, hoću da pozoveš policiju.
Uradi to. Uradi to.
Jeste li videli ovu devojčicu?
Izgubio sam je par kilometara odavde, u restoranu kao što ovaj.
To je užasno.
Da, užasno je.
Ušao sam da kupim pitu i kad sam izašao nije je bilo.
Samo tako.
Pre osam godina.
Osam godina... osam godina je tražim.
Nema nikakvog traga?
Nema traga.
Zar to nije užasna priča?
Znate šta?
Policija misli da sam ja imao nešto sa tim.
Da sam je možda prodao.
Kome ste te je prodali? -Monstrumima.
Kako bih to mogao?
Ja sam njen otac, njen tata.
Trebao sam da je zaštitim. Ja sam taj koji je voli.
Naravno da jeste.
Nedostaje mi kćerka, tako mnogo.
Zvao sam policiju. Nestani odavde. -Zvao si policiju?
Policija, to je beskorisna gomila ljudi...
Oni su pravi monstrumi, policija.
U ovom su zajedno sa sudijama, advokatima i sveštenicima
i svim tim ljudima, kojima bismo trebali da verujemo.
Oni znaju gde je Kes.
Svi oni je kriju.
Uzeo mi je telefon.
Jebem ti!
Jebem ti. Jebem ti!
Jebem ti!
Hej! Hej!
Moramo negde da odemo.
Spusti je dole!
Stoj!
Ne mrdaj!
Ne mrdaj ili pucam! Ne mrdaj!
Gde je ona?
Gde je Nikol? Odgovori mi!
Gde, gde, gde?
U kombiju, u kojem je slavila svoj četrnaesti rođendan.
Četrnaesti rođendan? O čemu dođavola govoriš?
Gde je kombi, čoveče? Gde je?
Znaš da ćemo da ga pronađemo, kaži nam!
Gde je kombi? Gde je?
Kaži nam samo gde je to.
Gde je?!
Kejsi?
Tata...
Dušo!
Sve te godine, niste odustajali.
Nije bilo samo za tebe, znaš, bilo je i za Nikol.
Za njen duh.
To joj je stvarno bilo važno.
Pronaći će je. Znam da hoće.
Tvoj tim je tako pametan.