Ana. Elsa. - Ubrzo spavanje.
Princezu je zarobio zli Snežni goblin svojom čarolijom.
Brzo, Elsa, napravi princa. Nekog lepog!
O, ne! Princeza je isto zarobljena!
Koga briga za opasnost kad je tu ljubav. - Bljak, Ana.
Ljubljenje neće spasiti šumu. - Izgubljene vile uzvikuju!
Kakav zvuk žirafe proizvode? Nema veze.
Pustili su kraljicu vila koja se oslobodila i sve spasila!
Svi se venčaju. - Šta se to igrate? - Začarane šume.
Princ i princeza se ljube! - Nisam nikad vidio takvu začaranu šumu.
Vidio si začaranu šumu?! - Šta?
Jesam, jednom. - Nikad nam pre nisi to rekao?
Mogu vam sada ispričati, ako...
Može. - Sada nam ispričaj. - Siguran si?
Vreme je da znaju.
Napravimo posle velikog sneška. - Ako će se smiriti i slušati.
Daleko, na dalekom severu,
nalazila se vrlo stara i vrlo začarana šuma.
No, njena magija nije bila od goblinskih čarolija i vila.
Štitili su je najmoćniji duhovi od svih.
Duhovi vazduha, vatre,
vode i zemlje.
No, također je bila dom misterioznog naroda Northuldra.
Jesu li bili čarobni, poput mene? - Ne, Elsa.
Nisu bili čarobni. Samo su iskoristili darove šume.
Njihovi običaji bili su puno drugačiji od naših.
No, ipak su nam obećali prijateljstvo.
U čast toga, tvoj deda, kralj Runeard izgradio im je moćnu branu.
Bio je to poklon mira. - To je veliki poklon mira.
Bio sam počašćen ići u šumu proslaviti to. - Stoj pravo, Agnare.
Nisam bio spreman na ono što mi je taj dan doneo.
Opustili smo se. Očarali su nas.
Bilo je tako čarobno.
No, nešto je pošlo po zlu.
Napadali su nas. - Stanite iza mene.
Bila je to brutalna bitka.
Vaš deda je... - Oče! - Nestao.
Borba je razljutila duhove.
Pazite! - Okrenuli su svoju magiju protiv svih nas.
Čuo sam jedan glas.
Neko me spasio.
Rečeno mi je da su duhovi nestali i da je snažna magla prekrila šumu.
Tako da niko ne može proći.
Te večeri došao sam kući kao kralj Arendela.
Opa, tata, to je bilo epski!
Ko god te spasio volim ih.
Volio bih da znam ko je to bio. - Šta je bilo sa duhovima?
Šta je sada u šumi? - Ne znam, magla je još uvek tamo.
Niko ne može ući, a niko nije izašao. - Sigurni smo.
Da, no šuma se može opet probuditi i moramo biti spremni na opasnost.
Sa time, što kažete da pozdravimo vašeg oca?
Ali imam još toliko pitanja. - Sačuvaj ih za drugo veče, Ana.
Znaš da nemam takvo strpljenje.
Zašto su nas Northuldra napali? Ko napada ljude od kojih dobije poklone?
Misliš da će se šuma opet probuditi?
Samo Ahtohalan zna. - Ahtoho šta?
Kad sam bila mala, majka mi je pevala pesmu o reci Ahtohalan.
Za nju se govorilo da čuva sve odgovore o prošlosti.
Koje smo i mi dio.
Hoćeš li nam je otpevati? Molim te.
U redu. Skupite se. Ušuškajte se.
Gde severac more ljubi,
Reka sećanja tud plovi,
Spavaj mirno, milo moje,
Sve šta ima u reci toj je.
U vodama njenim, dubokoga gaza,
Odgovore imaš i put svoj nađeš.
Duboko zaroni prateći njen zvuk,
al' ne predaleko da ne potoneš.
Da, peva ona onima šta čuju,
U njenoj pesmi magija ta plovi.
Hrabrosti imaš li u svome strahu?
Da suočiš se sa znanjem ovim?
SNEŽNO KRALJEVSTVO II
Gde severac ljubi more,
Tamo je majka sećanja puna.
Kreni kući, milo moje.
Kad sve izgubiš,
Sve ćeš naći.
Vaše Veličanstvo, spremni su.
Oprosti. Stižem.
Čuješ li to? - Šta? - Nema veze.
Uživaš u svom novom trajnom ledu, Olafe? - Živim snove, Ana.
Volio bih da ovo traje zauvek.
No, promena nam se ruga svojom lepotom. - Šta?
Oprosti, zrelost me čini poetičnim.
Reci mi, starija si i sveznajuća. Brineš li se o tome
šta ništa nije trajno?
Ne. - Stvarno? Jedva čekam da ostarim kao ti
pa da se ne moram brinuti o važnim stvarima.
Nisam to mislila. Ne brinem se jer imam tebe.
I Elsu i Kristofa i Svena...
Kapije su širom otvorene i nisam više sama.
Evo vetrovi su hladniji,
A mi smo sve stariji,
I oblaci plove s povetarcem jesenskim,
Bundevica postala je gnojivo novo,
A moj list od tuge jadan uvenuo.
Zato se oslanjam na sigurnosti sigurne.
Da, neke stvari promeniti se neće.
Kao dodir tvoje ruke sićušne.
Neke stvari uvek su iste,
Kao to koliko se slažemo.
Kao stari zid kameni što nikad neće pasti.
Neke stvari uvek su tu.
Neke stvari promeniti se neće,
Kao kad te zagrlim još jače.
Listovi vatduhom već plove,
Svene, kao da budućnost nas zove.
Reci mi zar ćeš večeras ti to kleknuti?
Da, no planiranje mi baš i ne ide.
Kao što su sveće i vađenje prstena van.
Prepusti bolje romantične stvari meni.
Da, neke stvari promeniti se neće,
Kao ljubav koju osećam prema njoj.
Neke stvari uvek su iste.
Kao što je sa irvasima lakše,
Ali ako se posvetim i uradim to,
Znaću šta mi je činiti i reći. Ne?
Neke stvari promeniti se neće.
Svene, pritisak je na tebi.
Vetrovi su nemirni
Možda zato čujem ovaj zov? Stiže li nešto?
Ne znam želim li uopšte promene.
Ovo dragoceni su dani
Ne smem ih izgubiti.
Ne mogu trenutak ovaj zamrznuti,
Ali mogu izaći i ovaj dan iskoristiti!
Vetar je hladniji malo
A svi ste stariji malo.
Vreme da se zahvalimo na svemu pod nebom jesenjim!
Uvek ćemo u izobilju biti.
To vredi za sve i svakoga.
Obećavam da zastava Arendela uvek će se vijoriti.
Zastava će se uvek vijoriti!
Neke stvari promeniti se neće.
Okreni se i vreme je prošlo.
Neke stvari ostaju iste,
Iako budućnost nije znana.
Nek' nas sreća prati, daleko od prošlosti.
Vreme brzo teče, to se zna.
Neke stvari promeniti se neće,
Kao kad te zagrlim još jače.
Ja grlim te još jače.
U redu, lav. - Grizli! - Čudovište! - Smeđi medved!
Ljuto lice. - Gumeni medved! Lov!
Neiskupljeno čudovište! - Najveća pogreška!
Koja te nije ni poljubila! - Zlikovac.
Svi smo pogodilo, recimo. - Olafe, ti si na redu. - Može.
Puno je lakše sad kad znam čitati.
Brza runda, momci protiv devojaka.
Spreman sam, spreman! Kreni!
Jednorog. Sladoled. Dvorac!
Kućica. Čajnik. Miš.
Oh, Elsa!
Olaf se ne bi smio preslagivati. Nema veze, ovo će biti laganica.
Dve sestre, jedan um. - Hvala.
Idemo! Možeš ti to, Elsa.
Bilo kad. Koristi telo.
Ništa. Vazduh!
Drvo, ljudi. Drvoljudi. To nije reč.
Lopatar. Zubi. Pranje suđa! - Polarni medved!
Oprosti. - Daj mi nešto.
Uzrujana. Odvučene pažnje. Zabrinuta. Paničariš.
Uznemirena. Daj, izgledaš uznemireno!
Pobedili smo. - Idemo ponovno?
Znaš šta? Idem ja spavati. - Jesi li dobro?
Samo sam umorna.
Laku noć. - I ja sam umoran. Sven mi je obećao pročitati priču.
Zar ne, Svenonja?! - Jesam li? - Radiš najbolje glasove.
Kad se praviš da si Kristof i kažeš da moraš pričati sa kamenjem.
Počnite vi bez mene.
Je li ti se Elsa činila čudnom? - Činila se kao Elsa.
Poslednja reč ju je izbacila iz takta. Šta je bila?
Ne znam. Ne znam. - Ne, ne.
Led? Daj, molim te!
Nije mogla odglumiti led? Bolje da odem do nje.
Hvala, dušo. Volim te.
Volim i ja tebe.
U redu je.
Napred.
Da, nešto nije u redu. - Sa tobom? - Ne, sa tobom.
Nosiš mamin šal, a to radiš kad nešto nije u redu.
Jesmo li ti povredili osećaje? Žao mi je.
Malo ljudi je dobro u porodičnim igrama. Činjenica. - Ne, nije to.
Šta onda?
Jednostavno...
Ne želim zeznuti stvari. - Koje stvari? Odlično ti ide.
Elsa, kad ćeš se videti onako kako te ja vidim?
Šta bih ja bez tebe? - Uvek ćeš me imati.
Znam šta trebaš. - Šta? - Dođi, mamine reči.
Skupi se. Ušuškaj se.
Gde severac more ljubi
Reka sećanja tud plovi
Znam šta radiš. - Spavaj mirno, milo moje
Sve šta ima u reci toj je.
Čujem te, ali neću.
Neki nevolje traže, a neki pak ne.
Hiljadu je razloga da ignorišem te.
I šapate tvoje da željama utihnem.
Nisi ti glas.
Samo zujanje u uhu.
Kad bih te čula, a ne čujem.
Bojim se da neko drugi ima me.
Sve koje volim među zidovima su ovim.
Žao mi je, tajnovita sireno, al' ne slušam te.
Avanturu svoju prošla sam, ne treba mi nova.
Bojim se rizikovati ako sledim taj tvoj zov.
U nepoznato!
Šta to želiš pa me držiš budnom?
Ometaš me pa da grešku neku napravim?
Ili si neko poput mene negde u daljini?
Ko zna jesam li stvarno gde pripadam.
Svaki dan sve je teži kako moći moje rastu.
Zar ne znaš da dio mene žudi ići
U nepoznato!
Jesi li tamo? Poznaješ me? Osetiš me? Pokaži mi.
Kuda ćeš? Ne ostavljaj me samo.
Kako ću te pratiti
U nepoznato!
Vazduh, vatra, voda, zemlja.
Led?
Voda!
Vazduh besni. Nema vatre ni vode. Zemlja je sledeća.
Moramo pobeći!
Biće u redu. Idite do klisura.
O, ne, odleteću! - Držim te!
Da, svi su na sigurnome. Uzmite ovo.
Jesi dobro, Olafe? - O, da.
Ovo zovemo kontrolisanjem onoga što možeš kad su stvari van kontrole.
Ne razumem, čula si glas, a nisi mi rekla?
Nisam te htela zabrinjavati. - Obećale smo bez isključivanja.
Samo mi reci šta se događa.
Probudila sam čarobne duhove začarane šume.
Nisam mislila da ćeš to reći. Čekaj, začarana šuma?
One za koju nas je otac upozorio? - Da.
Zašto bi to uradila? - Zbog glasa.
Znam da zvuči ludo, ali verujem da je taj ko me zove dobar.
Kako to možeš reći? Pogledaj naše kraljevstvo. - Znam.
Moja magija to može osetiti. Ja to mogu osetiti.
U redu.
O, ne, šta sada? - Trolovi?
Kristofe! Nedostajao si nam. - Pabbie.
Sa vama dvema nikada dosadnog trenutka.
Nadam se da si spremna, Elsa. Ljuti čarobni duhovi nisu za slabiće.
Zašto su još ljuti? Šta sve ovo ima sa Arendelom?
Da vidim šta mogu videti.
Prošlost nije onakva kakvom se čini.
Nepravda traži da bude ispravljena.
Arendel nije siguran.
Istina se mora pronaći. Bez nje...
Ne vidim budućnost.
Nema budućnosti? - Kad se budućnost ne vidi
jedino preostaje učiniti ispravnu stvar. - Ispravnu stvar?
Moram otići u začaranu šumu i pronaći taj glas.
Mogu posuditi tvoja kola i Svena? - Ne sviđa mi se ta ideja.
Ne ideš sama. - Ana, imam moći da me zaštite. Ti nemaš.
Popela sam se na planinu, preživela smrznuto srce
i spasila te od bivšeg momka i to bez moći!
Idem. - I ja. Voziću. - Ja nosim grickalice!
Ja ću paziti na vaš narod. - Neka se klone kraljevstva dok se ne vratimo.
Dakako. - Idemo im reći. - Ana? Brinem se za nju.
Bojali smo se da su Elsine moći previše za ovaj svet.
Sada se moramo moliti da su dovoljne.
Neću dopustiti da joj se nešto dogodi.
Koga zanimaju zanimljivosti? Mene! U redu!
Znate li da voda pamti? Mnogi to osporavaju, ali je istina.
Znate li da će munja šest puta pre pogoditi muškarce?
Da gorile podriguju kad su sretnu? Da trepćemo četiri miliona puta na dan?
Znate da vombati kakaju kockice? - Znaš da spavanje sprečava ludost?
Nije istina. - Jeste! - Definitivno istina.
To je bilo jednoglasno. No, proveriću kad dođemo kući.
Oboje spavaju. Šta želiš raditi?
Svene, nastavi mirno, može?
Ana? Ana? Sećaš se našeg prvog ovakvog puta
kad sam rekao da si luda ako se udaš za nekoga koga si tek upoznala?
Šta? Luda? Nisi rekao to. Misliš da sam luda? - Ne.
Mislio sam. Bila si. Ne luda.
Očito! Samo naivna. Ne naivna.
Samo nova u ljubavi. Kao i ja.
Kad si nov moraš pogrešiti. - Želiš reći da sam ti greška? - Šta?!
Ne, ne! Ne kažem to, niti da si luda.
Kristofe, stani, molim te. - Dobra ideja. - Čujem ga.
Čujem glas. - Stvarno?
Olafe, probudi se.
Koji đavo?
Obećaj mi da ćemo uraditi ovo zajedno. - Obećavam.
U redu je. - Znate li da je začarana šuma mesto preobrazbe?
Nemam pojma šta to znači, ali jedva čekam da vidim
šta će uraditi svakome od nas.
Šta je ovo? - Prestani gurati!
Šta je to bilo?
Ne, ne. Zatvoreni smo.
Trebali smo to pretpostaviti.
Ova šuma je predivna.
Brana, još uvek stoji.
Bila je u deda Pabiejevim vizijama, ali zašto? - Ne znam.
Još se dobro drži, hvala Bogu. - Kako to misliš?
Ako bi brana pukla plimni val bi uništio sve u ovom fjordu. - Sve?
Ali Arendell je na ovom fjordu. - Ništa se neće dogoditi Arendellu.
Biće sve u redu. Dođi ovamo.
Znaš, pod drugačijim okolnostima ovo bi bilo romantično mesto.
Zar ne? - Drugačijim okolnostima? Misliš, sa nekom drugom? - Šta?!
Ne! Želim reći ako se ne izvučemo odavde. - Šta?
Misliš da se nećemo izvući? - Ne. Mislim, hoćemo.
Tehnički, šanse su komplicirane, ali želim reći...
Ako umremo... - Misliš da ćemo umreti?! - Ne! Ne!
Umrećemo... - Gde je Elsa? Rekla sam da je neću napustiti.
Jednom u budućnosti umrećemo...
Nemoj mi se obraćati sa visoka.
Elsa? Evo te. Jesi li dobro?
Dobro sam. - U redu onda.
Gde je Olaf?
Ana? Elsa? Sven? Samanta?
Pa ja ni ne poznajem Samanthu!
To je normalno.
Šta je to?
Samanta?
Ovo sve će imati smisla kad ostarim.
Jednom videću da ovo ima smisla.
Jednom, kad budem mudar i star, setiću se i dokontata
Da sve su ovo događaji normalni.
Sve ću odgovore dobiti kad ostarim.
Recimo, zašto smo u začaranoj šumi ovoj.
Znaću za godina nekoliko, ovo biće detinjasti strah.
Zato znam da ovo nije loše, već da dobro je.
Pardonirajte. Odrastanje znači adaptiranje.
Otkrivanje sveta i gde to pripadaš.
Kad budem zreliji osećaću se sigurniji.
Dok me gleda nešto sa facom jezivom.
Vidiš, sve će ovo imat' smisla kad ostarim.
Ne moram se plašit' il' nervozan bit'.
Sanjaću o vremenu
kad biću u godinama poznim.
Zato što kad si star
Apsolutno sve ti ima smisla. Ovo u redu je.
Olafe?!
Bok, narode. Upoznajte duh vetra.
Prolazim! - Mislim da će mi pozliti.
Držao bih ti kosu, ali ne znam gde su mi ruke.
Prestani!
Elsa?!
Pusti je!
Ana, pažljivo! - To je moja sestra!
Prince Agnare!
Za Arendel.
Jesi li dobro? - Dobro sam.
Šta je ovo?
Izgledaju kao trenuci u vremenu.
Šta je ono što ti kažeš, Olafe? - Šta...
Moja teorija da je napredna tehnologija naš spas i propast? - Ne.
Ono o krastavcima? - Ono o vodi.
Da, voda pamti. - Voda koja je u nama prošla je barem četiri čoveka
i/ili životinje pre nas.
I sve pamti.
Vetar se vratio. Izvrsno!
Mislim da ću ti dati ime Gejl.
Beži. - Zdravo. Baš si znatiželjan.
Jesi li sad bolje volje?
Otac. To je otac.
Ova devojka... - Spašava ga.
Ona je iz Northuldre.
Šta je to? - Olafe, iza mene.
Šta ćeš s tim? - Nemam pojma.
Spustite oružje.
Vi spustite vaše. - Vojnici Arendela?
Pretite mom narodu, zapovedniče? - Napadate moj prostor brane, Jelena?
Zašto mi taj vojnik izgleda tako poznato? - Zapovedniče!
Uzmite mač!
To je bila magija. Jesi li videla? - Naravno.
Odabrala si lep, hladan pozdrav. - Zarobljeni su ovde sve vreme?
Šta ćemo sada? - Ja ću to rešiti.
Zdravo, ja sam Olaf.
Oprostite, odeća me ograničava. Pitate se ko smo i zašto smo ovde.
Vrlo je jednostavno. Počelo je sa dve sestre.
Jedna koja se rodila s čarobnim moćima, a druga bez.
Njihova ljubav prema snegoviću? Bezgranična.
Ana, ne! Previsoko je! Udar! Mama, tata, pomagajte!
Tres! Vrata se posvuda zatvaraju. Sestre su rastavljene!
Barem imaju roditelje. Roditelji su im mrtvi.
Bok, ja sam Ana. Udaću se, a tek sam te upoznala.
Elsa će eksplodirati! Sneg! Sneg! Bežite!
Magija prolazi kroz moje pahulje.
Živ sam! Ledena palata za jednu osobu.
Izlazi, Ana! Fiju, fiju! Moje srce.
Bože! - Samo čin prave ljubavi može te spasiti.
Evo poljupca prave ljubavi. Nisi vredna toga.
Pogodite šta, ja sam negativac. - Šta?
Ana se zamrzne zauvek. - O, Ana.
Onda se odmrzne. Zatim je Elsa probudila čarobne duhove
pa smo proterani iz kraljevstva i sad moramo otkriti prošlost,
a vode nas samo glasovi koje Elsa čuje.
Pitanja?
Mislim da su skontali.
Stvarno si kraljica Arendela? - Jesam.
Zašto bi priroda podarila magiju nekome iz Arendela?
Možda da nadomesti dela vašeg naroda. - Moj narod je nevin.
Nikada ne bismo prvi napali. - Neka se istina otkrije.
Zdravo. Oprosti. Šta se događa?
Tako je! Zapovednik Matias. Knjižnica, drugi portret levo.
Vi ste bili službeni čuvar našeg oca. - Agnar.
Šta se dogodilo vašim roditeljima?
Njihov brod je potonuo u južnim morima pre šest godina.
Vidim ga u vašim licima. - Stvarno?
Vojnici, možda su nas stigle godine, ali još smo snažni.
Ponosno ćemo služiti Arendellu.
Čekajte, molim vas. Neko me pozvao ovamo.
Ako bih mogla pronaći ih verujem da će imati odgovore
kako osloboditi ovu šumu. Verujte mi, želim pomoći.
Verujemo samo Prirodi. Kad ona govori...
Mi slušamo.
Ovo sve će imat' smisla kad ostarim.
Duh vatre. - Maknite se, svi.
Trčite do reke.
Ne, irvasi. Ono je slepa ulica! - Dođi, Svene. Mi ćemo ih uhvatiti.
Elsa, makni se odande! Ne, ne!
Elsa?!
Idemo, kompa, možemo mi to.
Ana?!
Vodi je odavde! - Ne, Elsa!
Svi nas gledaju, zar ne?
Imaš savet? Ništa?
Trebam li znati šta to znači?
I ti to čuješ.
Neko nas zove. Ko je to? Šta da radimo?
U redu, idemo dalje na sever.
Elsa, hvala Bogu! - Ana. - Jesi li dobro?
Šta ti je bilo? Mogla si umreti! Ne možeš me pratiti u vatru.
Ako ne želiš to onda nemoj ići u vatru.
Nisi pažljiva.
Žao mi je. Jesi li dobro? - Bila sam i bolje.
Znam šta ti treba.
Odakle ti taj šal?
To je šal Northuldre. - Šta?
Ovo je od jedne od naših najstarijih porodica.
Bio je majčin.
Elsa. - Vidim. To je majka.
Majka je spasila ocu život tog dana.
Naša majka je bila iz Northuldre.
Mi se zovemo Northuldra. Mi smo narod sunca.
Obećavam vam da ću osloboditi ovu šumu i obnoviti Arendel.
Veliko obećanje.
Osloboditi šumu. Oprosti, neki od nas su rođeni ovde.
Nikada nismo ni videli nebo. - Razumem. - Ja sam Ryder. - Kristof.
Opet sam čula glas. Moramo ići na sever.
Sada noću zemljani divovi lutaju severom. - Možete otići ujutro.
Ja sam Hanimeren. - Hanimeren, uradićemo šta možemo.
Da vas pitam, kako se vi nosite sa sve većom složenosti misli
koju donosi odrastanje?
Izvrsno!
Osvežavajuće je pričati sa mladima. Budućnost je u dobrim rukama.
Ne, nemoj to gristi. Ne znaš gde sam stao.
Nikako da joj privučem pažnju ili kažem pravu stvar.
Imaš sreće. Ne znam ništa o ženama,
ali znam da imamo neverovatan način prosidbe.
Ako sad krenemo spremni smo do zore. - Stvarno?
Najbolji dio? Uključuje puno irvasa.
Kod kuće, Halimah je još uvek u Hudsonovom kotaru? - Da. - Stvarno?
Udana?
Zašto se od toga osećam bolje? - Šta vam još nedostaje?
Moj otac. Preminuo je puno pre svega ovoga.
Bio je veliki čovek.
Izgradio nam je dobar život u Arendellu,
no naučio me da ne uzimam to zdravo za gotovo.
Rekao bi: Budi spreman. Kad nađeš svoj put,
život će te baciti na novi.
Šta uraditi kad se to dogodi? - Nemoj odustati.
Idi korak po korak. I...
Učini ispravnu stvar? - Da. Shvatila si.
Želim ti nešto pokazati.
Mogu li?
Poznaješ vazduh, vatru, vodu i zemlju. - Da?
Pogledaj, ovde je peti duh. Most između nas i magije Prirode.
Peti duh? - Neki kažu da su ga čuli na dan kad je šuma pala.
Moj otac ga je čuo. Misliš da me on zove? - Možda.
Ipak, samo Ahtohalan zna. - Ahtohalan.
Duboko zaroni prateć' njenog zvuka,
Al' ne predaleko da ne potoneš.
Zašto uspavanke moraju imati grozno upozorenje? - I ja se to stalno pitam.
Zemljani divovi.
Šta rade ovde?
Sakrij se.
Dolaze!
Zbog ovoga se ne igramo sa vatrom.
Ne mogu se ljutiti na tebe kad ši tako šladak!
Molim te, reci mi da ih nisi mislila pratiti.
Šta ako ih mogu smiriti kao vetar i vatru?
Šta ako te smrve pre nego dobiješ priliku?
Ne zaboravi, cilj je pronaći glas, istinu i vratiti nas kući.
Društvo, to je bilo blizu. - Znam.
Div me osetio. Možda se vrate. Ne želim nikoga ugroziti.
U pravu si, Ana. Moramo pronaći glas.
Idemo odmah. - U redu. Idemo. Samo...
Gde su Kristof i Sven? - Mislim da su otišli sa Riderom i hrpom irvasa.
Otišli su? Bez da su išta rekli. - Ko zna puteve muškaraca?
Trebam li se osećati ovako blesavo? - Da, definitivno.
Svi spremni? - Spremni. - Dobro bi mi došla proba.
Volim ljubav. - Čekaj, i ti pričaš za njih? - Da.
Kao da čuješ šta misle. - Da. Onda samo kažeš.
Onda samo kažeš.
Evo je!
Princezo Ana od Arendela.
Moja vatrena, neustrašiva, slatka ljubavi,
hoćeš li se udati za mene?
Ne. Princeza je otišla sa kraljicom.
Šta?! - Ne bih pokušala pratiti ih. Odavno su otišle.
Odavno otišle? - Da.
Idemo na zapad, do Vučje doline. Možeš sa nama.
Žao mi je... - Ne, u redu je. - Da!
Bolje da se odem spakovati. Ideš? - Naći ćemo se tamo.
Znaš kamo ćeš? - Da. Poznajem šumu.
Irvasi su bolji neg' ljudi.
Svene, zašto je ljubav tako teška?
Osećaš to šta osećaš, a ti osećaji su pravi
Hajde, Kristofe, opusti se.
Opet te nema.
Na drugačijem putu od moga.
Ostao sam sam. Zar treba da te pratim?
Morala si ići.
To sasvim u redu je.
Možda te čak i stignem sutra,
No, zar tako izgleda rastati se?
Otkad to samo ja lovim srce tvoje?
Okrenem se i evo izgubljen sam u šumi.
Sever je jug, desno je levo kad tebe nema.
Ja sam taj što prati te kući, al' izgubljen sam u šumi.
Ne znam kojim ti putem ideš.
Izgubljen sam u šumi.
Sve do sada
Sledeći korak pitanje je bio kako.
Nisam mislio da biće pitanje trebam li.
Ko sam ja, ako ne tvoj momak?
Gde sam ja, ako nismo zajedno?
Zauvek.
Sad znam da moj si pravi sever.
Jer izgubljen sam u šumi.
Gore je dolje, dan je noć
Kad ti nisi ovde.
Jedini si moj orijentir, pa sam izgubljen u šumi.
Pitam se mariš li još.
No, čekaću.
Nekakav znak.
Da tvoj sam put ja.
Jer ti si moj znaj.
Do tad', izgubljen sam u šumi.
Izgubljen sam u šumi.
Ja izgubljen sam u šumi.
Olafe, možda da to radi samo jedno od vas. - Slažem se. Piskutava je.
Gejl se vratio.
Šta?
Kako je to moguće?
Šta je to? - Očev i majčin brod.
Pa ovo nije južno more. - Ne, nije.
Zašto je njihov brod ovde? Kako je ovde?
Sigurno je nanesen iz Mračnog mora. - Šta su radili onde?
Ne znam. - Kako je brod prošao maglu?
Mislio sam da ne može niko osim nas.
Osim ako... niko nije bio na njemu.
Nešto mora biti ovde.
Čekaj, pogledajte okolo. Svaki arendellski brod ima odeljak.
Vodootporan. - Vrlo pametno. Iako se zapitam zašto i brod nije.
Evo ga.
Koji je ovo jezik? - Ne znam.
Pogledaj, ovo je majčin rukopis.
Kraj ledenoga doba. Reka pronađena pa izgubljena.
Izvor magije. Elsin izvor.
Ovo je karta.
Putovali su na sever i planirali proći Mračno more do... Ahtohalana.
Stvarna je. - Ahto šta? - Ahtohalan.
To je čarobna reka koja sadrži sve odgovore o prošlosti.
Potvrđuje moju teoriju da voda pamti.
Voda pamti.
Elsa?
Želim znati šta im se dogodilo.
Ahtohalan je sigurno izvor njene magije. - Nastavićemo, zbog Else!
Valovi su previsoki. - Iduna! - Agnare!
Elsa?!
Hej, šta radiš? - Ja sam kriva. Tražili su odgovore o meni.
Nisi ti odgovorna za njihove izbore. - Samo za njihove smrti.
Prestani. Ne!
Jelena je pitala zašto bi Arendel bio nagrađen čarobnom kraljicom.
Zato što je naša majka spasila našeg oca. Spasila je neprijatelja.
Njeno dobro delo je nagrađeno sa tobom.
Ti si dar. - Za šta?
Ako neko može rešiti prošlost, ako neko može spasiti Arendel
i osloboditi šumu, onda si to ti.
Verujem u tebe. Više od bilo koga ili bilo čega.
Hanimeren je rekla da postoji peti duh.
Most između magije Prirode i nas. - Peti duh?
On me doziva. Iz Athtohalana.
Odgovori o prošlosti su svi tamo.
Idemo u Ahtohalan. - Ne mi.
Ja. - Šta?
Mračno more je preopasno za nas obe. - Ne, zajedno ćemo!
Seti se pesme! Al' ne predaleko da ne potoneš.
Ko će te zaustaviti da odeš predaleko?
Kažeš da veruješ da sam rođena za ovo. - Ne želim te sprečiti.
Budi šta god trebaš biti! Samo ne želim da umreš!
Kao šta pokušavaš biti sve za druge. Nemoj to raditi sama.
Pusti da ti pomognem, molim te.
Ne mogu te izgubiti.
Ni ja tebe.
Dođi.
Čekaj, šta radiš? Elsa!
Ne! Olafe, pomozi mi stati. Daj mi ruku.
Drži se! Ne, čekaj!
Daj!
Ana, možda zvuči ludo, ali osećam rastuću ljutnju.
Jesam ljuta! Obećala mi je da ćemo uraditi ovo zajedno! - Da.
Ali osećam rastuću ljutnju u meni. - Čekaj, ti si ljut?
Mislim da jesam. Elsa je i mene odgurnula i nije se oprostila.
Imaš pravo biti jako ljut na nju.
Rekla si da se neke stvari ne menjaju, ali sve se promenilo.
Znam. Pogledaj, ja sam još uvek ovde i držim ti ruku.
Dobro kažeš. Osećam se bolje, baš dobro slušaš...
Nemoj me ušutkavati. - Ne, ne!
Divovi, ogromni su.
Drži se, Olafe.
Probaj ne vrištati.
Našla sam.
Hvala. Gde smo?
U jami bez izlaza. - Ali sa jezivim i tamnim ulazom.
Hajde, biće zabavno, ako ne budemo zauvek ovde i niko nas ne nađe,
a ti umreš od gladi, a ja odustanem.
Sa vedrije strane, Elsi je sigurno puno bolje nego nama.
Naravno.
Ledenjaci su reke leda.
Ahtohalan je smrznut.
Čujem te i dolazim.
Svaki delić moga tela drhti
No, nije od hladnoće.
Nešto mi je poznato
Poput sna kojeg znam, al' zaboravljam.
Osećam te onde
Kao prijatelja kojeg znam.
Evo me, stižem
Osećam se kao kod kuće
Uvek sam tvrđava bila.
Hladne tajne zakopane duboko.
I ti tajne imaš, ali skrivat' se ne moraš.
Pokaži se.
Upoznati te želim.
Pokaži se.
Tvoj je red.
Jesam li ja tebe tražila celi svoj život?
Pokaži se.
Spremna sam naučiti.
Nikad nisam sigurnija bila.
Celi život razlomljena.
Ovde sam sa razlogom.
Je li to razlog što sam rođena?
Uvek tako drugačija.
Normalna pravila neprimenjiva.
Je li ovo taj dan?
Jesi li način kako ću konačno znati zašto?
Pokaži se.
Više ne drhtim.
Ovde sam.
Tako daleko sam došla.
Odgovor si koji sam čekala celi moj život.
Pokaži se!
Da vidim ko si.
Dođi k meni.
Otvori svoja vrata.
Nemoj da čekam.
Više ni trenutka.
Dođi k meni.
Otvori svoja vrata.
Nemoj da čekam.
Više ni trenutka.
Gde severac more ljubi
Reka sećanja tud plovi - Majko.
Kreni kući, milo moje
Našla si me.
Pokaži se.
Kroči u svoju moć.
Zaroni sad u nešto novo.
Sebe si ti čekala
Celi moj život. (Celi svoj život)
Pokaži se!
Zdravo, ja sam Olaf i volim tople zagrljaje.
Volim te, Olafe!
Nećeš to uraditi. - Evo me...
Kao kokoš sa licem majmuna, letim! - Nisam gledala kamo sam išla.
Dobro sam. - Princ Hans od Južnih otoka.
Volim te. - Moram ti reći o mojoj prošlosti i odakle sam.
Slušam.
Iduna! - Šta čitate, Vaše Veličanstvo. - Novog danskog pisca.
Kralju Runarde, žao mi je, ne razumem. - Deda.
Vodimo arendellsku stražu. - Nisu nam dali razloga sumnjati u njih.
Nortuldra slede magiju pa im nikada ne možemo verovati.
Dede? - Magija čini da se ljudi osećaju previše moćno.
Misle da se mogu odupreti volji kralja. - Magija ne radi to.
To progovara tvoj strah. Strahu se ne može verovati.
Brana će oslabiti njihovu zemlju i moraće mi se obratiti.
Duboko zaroni prateć' njenog zvuka,
Al' ne predaleko da ne potoneš.
Doći će slaviti, a onda ćemo znati njihovu brojnost i snagu.
Kao što ste nas primili tako vam i mi uzvraćamo.
Našim susedima. Prijateljima.
Kralju Runearde, brana ne osnažuje vodu, ona škodi šumi.
Odseca sever... - Nemojmo raspravljati o tome ovde.
Nađimo se na fjordu, popijmo čaj. Pronaći ćemo rešenje.
Ne!
Ana!
Koji sretni tunel odabrati ?
Brana će oslabiti njihovu zemlju i moraće mi se obratiti.
Kralju Runearde, brana škodi šumi.
Elsa ju je pronašla. - Šta je to?
Istina o prošlosti.
To je moj deda.
Napada vođu Northuldre koji nema oružja.
Brana nije bila poklon mira.
Bila je to varka. - To se kosi sa svime šta Arendel znači.
Tako je, zar ne?
Znam kako osloboditi šumu. Znam šta moram učiniti da ispravim stvar.
Zašto to kažeš tako tužno?
Moramo srušiti branu. - Ali Arendel će biti poplavljen.
Zato su svi oterani. Da ih se zaštiti od onoga što se mora učiniti.
Jesi li dobro? - Dobro bi mi došla vedrija strana. - Vedrija strana?
Kornjače mogu disati na dupe.
I vidim izlaz.
Znala sam da mogu računati na tebe.
Dođi, Olafe, Elsa je sigurno na putu natrag. Možemo se naći sa njom...
Olafe? - Šta je ovo?
Jesi li dobro? - Jesu li to pahulje?
Ne, čekaj, nije to.
Ja se pretvaram u pahulje.
Magija u meni slabi. - Šta?
Mislim da Elsa nije dobro.
Mislim da je otišla predaleko. - Ne.
Ne! - Ana, žao mi je.
Moraćeš sama odraditi sledeći deo, u redu? - Čekaj!
Dođi, držim te. - To je dobro.
Ana? Setio sam se nečega šta je trajno.
Čega to? - Ljubavi.
Topli zagrljaji?
Volim tople zagrljaje.
Volim te.
Olafe? Elsa?
Šta da sada radim?
Tamu sam već videla, al' ne ovako.
Ova hladna je. Ova prazna je.
Otupila je.
Život koji znala sam sad gotov je. Svetla su ugašena.
Zdravo, tamo, spremna sam pokleknuti.
Pratim te posvuda. Uvek jesam.
Otišla si na mesto koje naći ne mogu.
Ova tuga privlači, vuče me na dno.
Ali tihi glasić
šapće mi na uho.
Izgubljena si.
Nade više nema.
Ali moraš
Nastaviti!
I učiniti ispravnu stvar.
Hoće li doći dan
Nakon noći ove?
Ne znam više šta istina je.
Ne nalazim smer, sama ostajem.
Jedina zvezda vodilja bila si mi ti.
Kako podići se sa dna,
Kada ne ustajem zbog tebe?
Učini ispravnu stvar.
Zakorači.
Pa još jednom.
To je sve šta mogu sad.
Ispravna to je stvar.
Neću gledat' unapred.
Previše mi je.
Ali podeliti na uzdah sljedeći.
Korak sljedeći.
Izbor sljedeći. Taj jedan mogu preć'.
Ovu noć ja prekoračiću.
Slepo pratiti svetlost tu.
I učinit' stvar ispravnu.
Sa zorom što će doći?
Kad jasno bude da ništa više isto nije?
Onda izabraću,
Opet čuti taj glas.
I učiniti
Ispravnu stvar!
Probudite se!
Tako je. Dođite po mene.
Ovamo!
Tako je, samo dođite!
To će uspeti. Ovuda, momci.
Šta?
Ne, vodi ih do brane!
Kristofe! - Ovde sam. Šta trebaš? - Doći do brane. - Može!
Hvala.
Podigni me. - Mi ćemo okolo.
Zapovedniče Matijas. - Vaše Veličanstvo. Šta to radite?
Brana mora pasti. Samo tako ćemo rasterati maglu i osloboditi šumu.
Zakleli smo se zaštititi Arendel.
Arendel nema budućnost dok ne ispravimo ovo.
Kralj Runard je sve izdao.
Kako to znate? - Moja sestra je dala svoj život za istinu.
Molim vas, pre nego izgubimo još nekoga.
Pazite!
Uništite branu, hajde! Bacite kamenje!
Tako je.
Imam je. - Ana! - Drži se.
Žao mi je što sam te ostavila. Očajnički sam je htela zaštititi.
Znam, u redu je.
Moja ljubav nije krhka.
Pogledaj nebo. Nisam znao da ga je toliko puno.
34 godine. - Pet meseci. - I 23 dana.
Zaista si to ti? - Ana.
Mislila sam da sam te izgubila. - Izgubila?
Spasila si me. Ponovno. - Jesam?
Ana, Arendel nije pao.
Nije? - Duhovi su se složili, Arendel zaslužuje da opstane.
Sa tobom. - Sa mnom? - Učinila si ispravnu stvar.
Za sve. - Jesi li pronašla peti duh?
Ti si peti duh. Ti si most.
Zapravo, most ima dve strane. Majka je rodila dve kćeri.
Zajedno smo ovo uradile. Nastavićemo to raditi zajedno.
Zajedno. - Elsa?! Dobro si!
Izgledaš drugačije. Jesi li skratila kosu ili tako nešto?
Tako nešto.
Ana, moram te nešto pitati. - U redu.
Želiš li napraviti snegovića? - Šta?
Dobro da voda pamti.
Ana? Elsa?
Kristofe i Svene?
Svi ste se vratili!
Volim sretan kraj. Pretpostavljam da smo gotovi.
Ili ćeš nas redovno stavljati u smrtne situacije? - Ne, gotovi smo.
Zapravo, ima još jedna stvar.
Ana, ti si najizuzetnija osoba koju poznajem.
Volim te svim svojim bićem.
Hoćeš li se udati za mene?
Da!
Arendel je u redu. - Šta? - Ahtohalan je predivna.
Zdravo.
Znaš, pripadaš ovde.
Zaklela sam se činiti ono najbolje za Arendel.
Srećom, znam tačno šta je to. - Još ne znam šta znači preobrženje.
Osećam da nas je ova šuma sve promenila.
Predstavljamo Njeno Veličanstvo, kraljicu Anu od Arendela!
Zdravo.
Svene, lepo izgledaš.
Bože moj! Olafe? - Očarana, siguran sam.
Šarmantan. - Vaše Veličanstvo.
Kristofe! Zar ste se vi to sredili zbog mene?
Svenova ideja. - Sat vremena.
Dobićeš ovo sat vremena. - U redu je.
Ionako si mi draži u koži.
Šokiran sam da možeš izdržati sat vremena, ovo je užasno.
Stvari koje činimo zbog ljubavi.
Kako se ova luda magija zove? - Fotografija. - Fotografija.
Izgledamo dobro. - Halima, generale Mathias.
Vaše Veličanstvo. Odmah se vraćam. Gledaj našu fotografiju dok me nema.
Šalim se. Kako mi ide? - Fantastično.
Naše zemlje i ljudi. Sada povezani sa ljubavlju.
Zdravo, Gejl. Sviđa ti se?
Možeš li? Imam poruku za sestru.
Hvala.
Pantomima u petak naveče. Nemoj kasniti i ne brini.
Arendel je dobro. Nastavi paziti na šumu.
Volim te. Volim i ja tebe, seko.
Gejl, idemo se provozati. Hoćeš sa nama?
Spreman?