Zaveži to, hajde!
Momci! Momci, trebamo se vratiti.
I da ostanemo bez dosta novca? Nema šanse.
Ne razdvajaj se.
Stigli smo. Penji se na njegova leđa.
Požuri!
Eno ga. Idi po njega. -Platit ćeš zbog toga.
Ne. Ne, molim te. Molim te, ne.
Stani.
Imam samo jednog, ali krasan je primjerak.
To je sve? -Da. -Ona gljiva me je dvaput ujela.
Grobni cvijet.
Nekad davno, ili možda nekad dvostruko davno,
da biste se mogli sjećati ove priče,
postojala je moćna vila po imenu Zlurada.
ZLURADA: GOSPODARICA ZLA
Iz nekog razloga, gospodarica zla i zaštitnica Močvare,
i dalje je bila omražena nakon toliko vremena.
Istina, bacila je kletvu na princezu Auroru,
ali to je bilo prije nego što je pronašla svjetlost
u srcu ljudskog djeteta i odgojila djevojčicu kao svoju.
Napokon, Zluradina ljubav
je poništila tu istu kletvu.
Ali taj detalj je bio nekako misteriozno zaboravljen.
Kako je priča iznova prepričavana širom kraljevstva
Zlurada je postala zlikovac još jednom.
Vrijeme je, ljudi. Hajde. Pozovimo sve. -Veliki je dan!
Hajde! -Idemo! -Budite se.
Hajde.
Požurite, wallerbogi. Vrijeme je!
Sjećate li se obje tajnog plana? -Imam ga točno ovdje.
Kada da kažem tajnu kraljici?? -Moraš biti strpljiva, Thistlewit.
Mislite li da se kraljica Aurora već probudila?
Ona nije više "Uspavana ljepotica."
Jasno mi je što si tamo učinila.
Sljedeća točka dnevnog reda, nestale vile. Poslala sam još vilenjaka
da pretraže polje grobnog cvijeta. Javit će mi se u sumrak.
Mi ćemo nastaviti s potragom dok ih ne nađemo.
Molim te ne podiži korjenje k meni, Lief.
Drobljenje ljudi granama neće pomoći.
Diaval, ti bi trebao biti na mojoj strani.
Ja sam kraljica Močvare i ja sam čovjek.
Svi moramo malo spoznati dobrotu. -S puta.
Ispričavam se. Službena vilinska posla.
Riječ, Vaše Veličanstvo. -Možda dvije. -Tetke,
morate čekati svoj red kao i svi ostali.
Ne! -Ovo ne može čekati, Vaša milosti. -Ni trenutka.
Ili bih mogla puknuti. Doista, mogla bih.
Je li to...
Pinto! -Došla je donijeti darove.
Prvi sok iz vrućeg drveća. -To je za veliki dan!
Tišina, Thistlewit. -Koji veliki dan?
Moja kruna!
Nisam raspoložena za ovo.
Pinto!
Daj, čovječe. Kuda ćete, tetke?
Nemam vremena za igre, Pinto.
Što vas je spopalo?
Eno je, vaše veličanstvo.
Vraćaj se ovamo.
Pinto. Dosta mi je tvojih igrica za danas. Pogledaj me.
Filipe. Što radiš ovdje?
Tražio sam te. -Pozdrav. -Pozdrav.
Stvarno mi je žao, ne mogu sada pričati. Močvaru je zahvatilo ludilo.
Imam dvorac pun žalbi. -Znam koliko si zauzeta.
Htjela sam te nešto pitati. -Da.
Misliš li da može doći do saveza između Ulsteada i Močvare?
Saveza? -Da se povežu obje zemlje.
Da zavlada harmonija i mir. Mislila sam na most.
Most. Da, most.
Savez je divna ideja, ako su obje strane suglasne.
Radim na tome. -Zabrljat će.
Daj mu vremena. Zagrijava se.
Stani. To je tvoj svečani sako.
Ti si dio svega ovoga, zar ne?
Ako si zauzeta, mogu se vratiti neki drugi put.
Ne. Ne, ne. Nisam uopće zauzeta.
Ne, jer ne bih da... -Doista. Slušam.
O čemu si htio pričati? -U pravu si. Trabunja.
Prije 5 godina, mislio sam da sam te zauvijek izgubio.
Odlučio sam uzeti natrag ovaj dan za nas.
Volim te od prvog dana.
Ako ljubav ima istinu, evo moje. Ne postoji čarolija ni kletva
koja me može odvojiti od tebe, Aurora.
Sigurna si da je ovo pravo vrijeme? -Filipe.
On kleči. -Odugovlačio je s tim.
Hoćeš li se udati za mene?
Da. -Da? -Da.
Da! Da, samo ustani. Poljubi me.
Imat ćemo vjenčanje!
Tajno vjenčanje iznenađenja.
Naravno, moramo reći našim roditeljima.
Moramo li?
Gospodarice. -Što je?
Imam malu novost. -Reci.
Nije nešto važno
i zasigurno nije razlog da burno reagirate. Samo da...
Princ Filip je... -Nestao?
Ne. Ne. Filip je... -Obolio od žute groznice? Ne, stani.
Od gube? -Ne, gospodarice.
Princ Filip je pitao Auroru da mu bude... -Nemoj
mi kvariti jutro.
Gospodarice, molim vas.
Samo smireno!
Recite mi, visosti, hoću li ja biti kum, ili ste odabrali
stvorenje iz Močvare? -Generale, ako je to vaš način
da me pitate je li pristala, onda... -Znam da je pristala, visosti.
Koje ljudsko biće ne bi poželjelo napustiti to mjesto?
Što imaš protiv naroda iz Močvare, Percivale?
"Narod iz Močvare"? Tako ih zovemo sada? Krilate zvijeri, ubilačko drveće.
Pazite što pričate, generale. Ne znate ništa o njima.
Znam da je Zlurada ubojica ljudi,
uništitelj vojski. Ili tako se priča. -Ona nije takva.
Dužnost mi je da štitim ovo kraljevstvo.
I učinit ću to, stari prijatelju,
bez oklijevanja. Hajde.
Otvorite vrata!
Vaše Visočanstvo, plijen od anektiranja Međuzemlja je stigao.
Oružje.
Ne. Ne treba nam oružje. Završili smo s ratovanjem.
Ingrith, vidiš gdje sam te smjestio.
Točno iza mene. -I tamo ću uvijek biti.
Ingrith, rekao sam da nam ne treba oružje. -Opreza nikad dovoljno.
Vaše Visočanstvo, zakočen je. -Je li, sada?
Oče. Majko. -Dakle? Što je rekla?
Rekla je da. -Da!
To je divna vijest. Dva kraljevstva konačno ujedinjena.
Da.
Možda sam bila sebična,
zato što sam pogrešno gledala na ovo. Donio si odluku.
Sad je vrijeme da slavimo.
Drago mi je što se konačno slažeš. -I više od toga.
Spremna sam dočekati tvoju zaručnicu raširenih ruku.
Nek' dođe na večeru. -To bi bilo sjajno.
Pod jednim uvjetom. Nek' dovede svoju kumu.
Vaše Visočanstvo, toplo... -Upoznat ćemo osobu koja ju je odgojila
ovdje u ovom dvorcu. -Da. Kraljica je u pravu.
Nisam siguran hoće li njena kuma... -Ne, ali inzistiram.
Na kraju krajeva, uskoro ćemo biti obitelj.
Nek' se razglasi po kraljevstvu da će moj sin oženiti Auroru.
I da Zlurada dolazi na večeru.
Odmah ću poslati objavu.
Stiže.
Držite svoje podsuknje!
Vidi, vidi.
Dakle? -Dakle.
Kumo...
Filip me je zaprosio. -Siroče.
Oporavit će se.
Moj odgovor je bio da.
Ne. -Da. -Ne.
Nisam te ni pitala. -Nisam ni ja.
Što je sljedeće? Pretvorit ćeš ga u kozu?
Prestani.
Zašto ne voliš Filipa? -Zbog jedne stvari, on je čovjek.
Ja sam čovjek. -I ja ti to nikad nisam zamjerila.
Dok se nisam zaljubila. -Ljubav se ne završi uvijek dobro, Zvijerčice.
Imajte na umu da je princ Filip princ.
Vrlo zgodan i šarmantan princ.
Samo tražim da mi vjeruješ. Molim te, daj mu priliku.
Dopusti nam da dokažemo da griješiš. Filip je pažljiv,
vrlo je dobar... -Dobar, u čemu?
Kralj i kraljica priređuju slavlje večeras,
i pozvali su nas obje u dvorac.
Hoćeš da upoznam njegove roditelje? -To je samo večera.
Ne žele me u Ulsteadu. Zašto bih išla, zaboga?
Jer njegova majka želi da upozna moju.
Molim te.
Filipe. Želim da ovo nosiš večeras.
Tvoj mač? -Zahvaljujući tebi,
Ulstead i Močvara bit će konačno ujedinjeni.
Oče, moja ljubav prema Aurori nema nikakve veze s politikom.
Da, ali tvoja ljubav će osigurati mir generacijama.
Uzmi ga. I nosi ga u spoznaji da ga nikad nećeš morati upotrijebiti.
Sine moj. Nikad nisam bio ovoliko ponosan.
A majka? Slaže li se s ovim?
Tvoja majka će naučiti voljeti onu koju ti voliš.
Grobni cvijet.
Gubim strpljenje. -Vaše Visočanstvo.
Moraš se ubrzati, Lickspittle. -Da, vaše Visočanstvo.
Aurora je pristala.
Sve se uklapa...
savršeno.
Pozdrav. Pozdrav.
Pozdrav. -Probajte manje pokazivati očnjake.
Što kažeš na ovo?
Probajte pozdrav. -Vrlo lijepo od vas što ste me večeras pozvali.
Zapamtite, to nije prijetnja.
Vrlo lijepo od vas što ste me večeras pozvali.
Da. Bolje. Probajte s naklonom.
Možemo preskočiti taj dio.
Ona stvarno voli tog momka. Činite joj veliku uslugu.
Uslugu? -Gospodarice...
Zar ne izgleda divno?
Imam nešto za tebe.
Za tvoje trnje. Mislila sam da će se tako
Filipova obitelj osjećati ugodnije. I ti, također.
Možda je to loša ideja. -Ne, to je...
U redu je.
Tako sam uzbuđena. -To je iznad mojih mogućnosti.
To je Zlurada!
Vile? Ljudi su urnebesni.
Ide nabolje.
Svatko tko napusti svoje mjesto bit će obješen. -Da, gospodine.
Stigli su.
Jeste li ikad razmišljali pretvoriti me u medvjeda?
Mislim da bih bio impresivan.
Pogledajte njihove kandže. Tako su jaki. -Zašto razgovaramo o medvjedima?
Predstavljam vam kraljicu Auroru od Močvare.
Hvala. -Izgledaš divno.
Tako sam sretna što sam ovdje.
Aurora, ovo je velika čast.
Dobro došli u Ulstead.
Kakva prelijepa djevojka. Jasno mi je kako si Filipu ukrala srce.
Vaše Visočanstvo.
Cvijeće u tvojoj kosi. Alergična sam.
Ispričavam se. -Ne, ne. U redu je.
Divno je. -Predstavljam vam Zluradu.
Zlurada, divno je što te opet vidimo.
Ovo je moj otac, kralj John od Ulsteada. I moja majka, kraljica Ingrith.
Dobro došli u naš dom.
Jako lijepo od vas što ste me večeras pozvali. -Ne smiješite se.
I, htjela bih vam predstaviti Diavala.
Vjerujem da niste imali problema pronaći dvorac.
Zašto bih imala problema?
On čavrlja.
Objasnit ću kasnije. -Nije bilo teško.
Vaša Visočanstva, dame i gospodo, večera je poslužena.
Molim vas, osjećajte se kao kod kuće.
Ptica.
Ukusno.
Nešto nije u redu?
Od željeza je. -Visočanstvo, kao što ste vi osjetljivi na cvijeće,
ona je nesklona željezu.
Nisam znala. Odnesite to smjesta.
Vjerujem da će vam biti zgodno ako koristite ruke?
Kakav period toplog vremena, zar ne? -Tako je.
Imamo mali poklon za Filipa i Auroru,
da proslavimo njihovu veličanstvenu zajedničku budućnost.
Jedva čekam da dijete opet trčkara dvorcem.
Ovim dvorcem? -Da, naravno.
Ovo će biti njihov dom. Čujem da Aurora ima vlastiti dvorac.
Da, gospodine, imam. -Da...
Radoznala sam. Kako je Aurora postala kraljica Močvare?
Ja sam je učinila kraljicom. -Njezin dvorac je prekrasan. Morate ga vidjeti.
Da, ali zapravo, ona ima još jedan dvorac. Zar ne?
Majko... -Jedan u Močvari,
i jedan koji joj je ostavio njezin otac. Kralj Stefan, zar ne?
Taj dvorac nikad nije bio moj dom. Dodijeljen je narodu.
Ti si također prava princeza. Iako je Stefan umro. Je li ubijen?
Podsjeti me, je li umro ili je ubijen? -I jedno i drugo.
Da, u pravu si, vrlo je toplo u zadnje vrijeme.
Pošto se sjećam priče o bebi.
Bebi na koju je bačena kletva da spava i nikad se ne probudi.
Doista? Tko bi učinio tako užasnu stvar
nevinom djetetu?
Postoje mnogi koji vrebaju nevine.
Sigurna sam da bi se vaša vrsta složila. -Kako to mislite, moja vrsta?
Misli na ljude. -Vile su nestale iz Močvare.
Meni je nestalo vina. -Ljudske lovokradice su ih otele.
Po prvi put čujem za to. -Netko je dao zapovijed.
Zvuči kao da optužujete kralja. -Ne, nije to rekla.
Samo malo. Ispričavam se, tko bi oteo vilu?
Vaše Visočanstvo, moram izvjestiti
da su dva seljaka nađena mrtva malo izvan Močvare.
Nestali su prije nekoliko dana. -Razumijem.
Da, svi razumijemo. Granice su otvorene,
ali ljudi nisu dobrodošli. Nije li tako?
Što točno pretpostavljate, Vaše Visočanstvo?
Nevini ljudi se ubijaju u Močvari,
a ona priča o vilama.
Obuzdajte svoju životinju. Ili ću ja.
Da nisi mudrija, pomislila bih da prijetiš.
Jesi li? -Što jesam li? -Mudrija?
Dosta. -Spusti je dolje.
Molim te, spusti je dolje.
Ovdje smo da bi slavili.
Oprostite, u pravu je. Nemojmo zaboraviti zašto smo ovdje.
Početak novog života za Auroru.
Živjeli. -Živjeli.
Obavila si izvrstan posao, Zlurada,
išla si protiv svoje prirode da odgojiš ovo dijete. Ali sada...
Aurora će konačno dobiti ljubav od prave obitelji.
Prave majke. Jer jedino žalim
što nisam rodila kćerku. Ali to će se večeras promijeniti.
Od večeras, Auroru smatram svojom.
Straža! -Otvorili smo vrata našeg doma vještici.
Prestani! -Neće biti saveza.
Neće biti vjenčanja. -Zlurada! -Moramo zaštititi kralja!
Zlurada, molim te, prestani. -Johne, tako se bojim.
Što mi je učinila?
Oče! -Johne!
Idemo kući.
Johne! To je kletva.
To je kletva! Zlurada je bacila kletvu na kralja!
Što si učinila? -Ništa nisam učinila.
Aurora, idemo sada kući.
Aurora!
-Probudi ga!
Probudi ga, molim te.
Maknite se!
U spavaću sobu!
Nemamo mogućnosti poništiti ovu čaroliju.
Mora postojati ozljeda. Dokaz njenog vračanja.
Molim vas, ne narušavajte dostojanstvo njegovom veličanstvu.
Svi smo vidjeli što mu je Zlurada učinila.
Jako mi je žao. -Kletva na kralja je kletva na njegovo kraljevstvo.
On je samo želio mir. -Ja sam kriva.
Nemaš se što ispričavati, draga.
Zlurada je prijetnja za svakoga. Pogotovo tebe.
Dat ćemo sve od sebe da te zaštitimo.
Mora postojati način da se ovo poništi.
Majko, bi li ga mogla poljubiti?
Prava ljubav i sve to.
Sumnjam da bi to bilo učinkovito. -To bi ga moglo spasiti.
Poljubac je samo poljubac. -Molim te, majko. -Dobro.
Htio si mir, sad počivaj u miru zauvijek.
Rekla sam vam. Ovo nije bajka.
Moram se vratiti u Močvaru. To je jedini način.
Stani. Dođi ovamo. -Moram je naći.
Gluho je doba noći. -Ona će skinuti kletvu. Znam da hoće.
Dobro, daj da pođem s tobom. -Ne. Ostani sa svojom obitelji.
Ti si moja obitelj.
Pusti je, Filipe. Možda ga ona može spastiti.
Zlurada!
Kumo!
Molim te vrati se.
Ona nije u Močvari. -Diaval!
Nitko je nije vidio. -Tako mi je drago što te vidim.
Nigdje se ne može naći. Što ako se nikad ne vrati?
Mogu zauvijek zaglaviti kao čovjek. -Moram je naći.
Jedino ona može poništiti kletvu.
Reci mi da je mrtva. -Željezo joj je probilo meso.
Srušila se u rijeku i pala niz vodopad.
Onda gdje je njezina glava? -Bilo je još nešto.
Još jedno stvorenje. Izvuklo je iz dubine mora.
Kako je izgledalo? -Poput nje.
Odnijelo ju je među oblake. -Ranjena životinja se istrese
i sad nije sama. Moramo biti spremni za rat.
Zlurada je bacila kletvu na kralja!
Ostanite unutra!
Zlurada je bacila kletvu na kralja!
Da je Conall nije pronašao, bila bi mrtva.
Pokušali su je ovim ubiti.
Čujete li to? Čujete li to?
To je poruka od ljudi.
Čujem je, glasno i jasno. Vrijeme je da umremo.
Ljudi stoljećima koriste željezo protiv nas.
I skoro smo istrijebljeni zbog toga. -Ubijanje seljaka u Močvari
samo će dovesti do većeg konflikta, Borra. -Izvukli su željezo iz zemlje,
napravili su mačeve i štitove, stjerali nas pod zemlju. Ali ovo...
Ovo će nas dokrajčiti. -Naš narod je ovdje za sada siguran.
Ali još koliko? Ljudi će nas naći. Oni neće stati.
Zahtijevam rat.
Zahtijevam rat! Smjesta!
Ima previše ljudi.
Previše kraljevstava. -Conalle, nastavit će nalaziti
nove načine da nas unište. -Ne možemo pobijediti.
Ne možemo pobijediti!
Ne na ovaj način. -Ne. Griješiš, Conalle.
Imamo nešto na što oni nisu računali.
Imamo nju.
Ona posjeduje moći koje nitko od nas nema.
Ranjena je, Borra. -Tko ste vi?
Smrdiš na ljude.
Možda sam pogriješio u vezi s tobom.
Ili te možda Conall trebao ostaviti da umreš
na dnu mora.
Ne. Tu je, zar ne?
U tebi je.
Vidite li?
Vidite li što je u njoj?
To će nas sve spasiti.
Ti si me spasio.
Dođi.
Da ti pokažem tko smo mi.
Mi smo mračne vile.
Isto kao ti.
To je sve što je ostalo od nas.
Neprimjetni ovdje, daleko od čovječanstva. -Vidite!
Kako je sve više ljudskih kraljevstava nastajalo, počeli smo se skrivati,
u svakom kutku zemlje, radili smo ono što smo morali, da preživimo.
Ali mnogi su nestali.
Prije samo nekoliko generacija,
naša rasa je tumarala po svim dijelovima svijeta.
Tundri. Šumi.
Džungli.
Pustinji.
Sada, jedino nam je utočište ovdje, u ovoj pećini.
Naše gnijezdo postanka.
Slušaj. Igraj se u vjetru.
Hajde!
Ona djeca trebaju letjeti iznad drveća i rijeka.
Umjesto toga, odgojeni su u egzilu. -Ja bih ih mogla zaštititi.
Kako? Vodeći rat protiv ljudi? -U ratu sam s njima cijeli život. -Nisi sa svima.
Postoji jedno ljudsko biće koje si odgojila kao svoje.
Možda se ne moramo skrivati od ljudi.
Možda možemo postojati bez straha
i rata. Da pronađemo rješenje zajedno.
To se neće dogoditi.
Imam te!
Dobro došla u svoj novi dom.
Bili smo zabrinuti za tebe, draga. -Vaše Visočanstvo.
Nisam je mogla naći. -Srce mi se slama zbog tebe.
Nadvila je oblak tame nad našom srećom.
Znam da je bila protiv ovog braka.
Nikad nije vjerovala tvojim instinktima kao kraljice.
Kad sam je vidjela na večeri, s prekrivenim rogovima,
savijenim i šćućurenim...
Nije čudo da je pukla. -Ne znam što da radim.
Stvarno ga voliš, zar ne? Mog sina.
Jako. -Ljubav će te izliječiti.
Ona nas sve liječi. Krenimo naprijed zajedno
kao obitelj.
Sve koji žive u Močvari...
Kakva je to buka? -I kraljevstvima u svim krajevima svijeta,
kralj i kraljica vas pozivaju da nazočite vjenčanju
njihovog sina Filipa i Aurore za 3 dana. Svi su dobrodošli.
I očekuju se da svi dođete! -Jeste li to čule? Pozvane smo u dvorac!
Znala sam da nas Aurora neće napustiti! Oduvijek sam znala da ću biti pozvana.
Drago mi je što ste i vas dvije uračunate. -Tko se vjenčava?
Aurora, trenutno ne moramo razmišljati o vjenčanju.
Kraljica je u pravu. Dugujemo to svima,
pogotovo kralju. -A Zlurada?
Nestala je.
Feniks. Priča se da su mračne vile počele od nje,
evoluirale tijekom stoljeća.
Ti si njen zadnji potomak. Njena krv je tvoja krv.
Ti si ona.
U tvojim rukama je moć života i smrti, uništenja i uskrsnuća.
Ali najveća moć prirode je moć prave transformacije.
Transformirala si se kad si odgajala Auroru.
Kad si našla ljubav usred tvoje boli.
Tražim od tebe da skupiš sav svoj bijes, svu svoju bol
i ne upotrijebiš to. Pomozi nam da sklopimo mir s ljudima. Jer...
Mir može biti konačna transformacija mračnih vila.
Močvara je naša zadnja prava priroda na zemlji.
Međutim, za kraljicu si postavila ljudsko biće. Kćerku o kojoj si brinula.
Ja nemam kćerku.
Ona je odabrala stranu.
Upravo smo čuli. Obavit će se vjenčanje u dvorcu za 3 dana.
Ljudi će doći sa svih strana. Tada ćemo napasti.
Ubit ćemo Ulsteadskog kralja i kraljicu i njihovog mladog princa.
Njihovo kraljevstvo će pasti. A vile će se opet uzdignuti.
Vile su je napravile.
Nosila sam je kad sam se udala za kralja.
Sigurna sam da je savršena. -I ja.
Vaše Visočanstvo, ona je prelijepa. -S obzirom kako je odgajana.
Od strane iste zle vještice koja ju je proklela.
Čudo je što je princ Filip naišao.
Čudo je što je sirotica uopće živa.
Puno hvala. Izvrsno je.
Kad budem bila starija, živjet ću ovdje, u Močvari, s tobom.
Onda možemo brinuti jedna o drugoj.
Reci mi što te muči. -Ništa.
Aurora, poznajem te bolje od toga.
Ovaj nakit, moja kosa...
Sva ova pravila. Ne mogu disati.
Imam osjećaj više nisam kraljica Močvare.
Imam osjećaj da sam druga osoba.
Slušaj. Zaljubio sam se u djevojku u šumi i samo u nju.
Ne moraš se mijenjati. Ne želim da se mijenjaš.
Nisam ju trebala tražiti da nosi onaj šal.
Da.
Pa... Djeluje li?
Imam mali broj primjeraka vila s kojima mogu raditi,
a proces ekstrakcije je mukotrpan. -Ekstrakciju iz čega?
Grobnog cvijeća. Ono raste iz groba vile,
sadrži njihovu suštinu. Kad se pomiješa pelud s prahom željeza,
rezultat je prašina koja ubija vilu. Trebat će nam još tisuće.
Pokaži mi.
-Dobro.
Dakle...
Konačno, Močvara će biti moja.
Nema više vila.
Budite na oprezu, ljudi.
Ovdje sam ga našao. -Odlično. -Ali što ako se krilata vrati?
Ne brini za to. Bit ćemo spremni.
Uberite grobno cvijeće. -Na posao!
Stražari, budite na oprezu! -Nek' vam oružje bude u ruci.
Hajde!
Zlurada...
Ovdje sahranjujemo naše mrtve. Uništili su ga.
To je ono što ljudi rade. Oni su ništa drugo do skakavci koji opsjedaju zemlju.
Moramo ih zaustaviti.
Provela si godine brinući o ljudskom biću,
vrijeme je da se pobrineš za svoje.
Pucaj!
Ponovo napuni! Idemo opet!
Pucaj!
Opet napuni! Evo još jednog!
Ljudi, držite se zajedno! Napustit ćemo Močvaru.
Uhvatite se za ruku, krilo ili rep onoga najbližeg vama.
Ovamo! Da, ovamo! -Držite formaciju, stražo. Držite formaciju.
Oprostite, gospodine. -Stani tu. -Ja sam s mladenkine strane.
Rečeno nam je da druga vrsta prvo zauzme svoja mjesta.
Ali ja nisam čovjek. -Ja sam gavran. -Što?
Gavran. Crna ptica. -Ova riža je ukusna.
Trebaš ga baciti na mladu i mladoženju.
Što? I profućkati dobru rižu?
Pustite me unutra! Zašto i ljudi ne mogu ući?
Zašto mi ne možemo ući?
Znam da je nesreća, ali morao sam te vidjeti.
Za tebe. -Grobni cvijet.
Odakle ti ovo? -Od moje majke.
Sunce je izašlo. Danas nam je vjenčanje.
Od moje majke.
Gdje da sjednemo, Flittle? -Lijevo. Mi smo s mladenkine strane.
Da, jesmo. Ali i mladoženja je divan.
Da, je. Ja sam s obje strane.
Sada.
Što je ovo? Nitkome nije dopušteno da bude ovdje osim meni.
A ja sam već ovdje, stoga odlazi!
Zlurada, molim te stani.
Zlurada. Ona to nije učinila.
Izlazi!
Prije no što pozovem stražu!
Nestale vile. -Rekao sam da izađeš. Jesi li me čula?
Što si učinio?
Ti si vila. -Kako se usuđuješ zvati me tako?
Ja sam Lickspittle, plemić, i služim kraljici.
Ona ti je uzela krila.
Moramo ih osloboditi. Mjesto im je u Močvari.
Kao i tebi, Aurora.
Ljudsko biće koje je izdalo svoju vrstu.
Ti si bacila kletvu na kralja. -Draga.
Možda si kraljica, ali vrlo si mlada.
Vladanje nad ljudima je malo kompliciranije
od trčkaranja bosonoga s cvijećem u kosi.
Kad sam bila mlada, kraljevstvo moje obitelji graničilo se s Močvarom.
I jedne jako oštre zime, naši usjevi su se isušili,
a narod je počeo patiti. A kad smo pogledali preko naših zidina,
mogli smo vidjeti vile kako prosperiraju.
Moj brat i ja smo vjerovali da trebamo uzeti ono što nam je trebalo,
dok moj otac, kralj, igrao je na kartu njihove dobrote.
Izabravši mir na račun našeg naroda,
poslao je mog brata da izvrši njegov zahtjev.
Nikad se nije vratio. Ti divljaci...
Stvorenja koja su jedva mogla groktati, a kamoli pričati,
ubila su ga.
Ne vjerujem u to. -Naš narod je postao bojažljiv.
Zbacili su mojeg oca. Zemljom je zavladao kaos. Ja sam protjerana.
Sudbina me je natjerala da se udam za kralja Johna od Ulsteada.
Još jednog slabog kralja
koji je govorio o toleranciji i pristojnosti. A sada je, moj rođeni sin
iskvaren vizijama harmonije. Ali mir neće biti naša propast.
Zaključajte je. Rat stiže.
Ne!
Volio bih da možeš biti tu sa mnom.
Conall je htio mir,
a oni su ga napunili željezom.
Sada, imat ćemo naš rat.
Naša borba počinje sada! -Uzdignut ćemo se zajedno!
Borit ćemo se zajedno.
I nećemo imati milosti prema njima!
Hajde! Idemo!
Hajde! Hajde!
Gdje su svi Filipovi gosti? -Ljudi slabo vode računa o vremenu.
Nek krene glazba.
Hajde! Hajde!
Pobjegla je.
To je stupica! Dolje!
Vaše Visočanstvo, dolaze s mora.
Pobjegla je!
Ovuda, hajde!
Vaše Visočanstvo. -Na moju zapovijed.
Provjerite svaku sobu!
Ne može biti daleko!
Čekajte. Čekajte.
Što se događa?
Sada! -Pucaj!
Ne!
Izgledaju kao ona.
Povucite se! Povucite se!
Povucite se! -Zlurada započinje rat.
Prvo moj otac, a sada ovo. -Filipe! Ona nije bacila kletvu na njega.
Zlurada. -Što? -Ona nikad nije bacila kletvu na njega.
To je bila tvoja majka. -Što to govoriš?
To je bilo vreteno.
Kletva je još u njemu. Tvoja majka je to iskoristila protiv tvojeg oca.
Vidi.
Isto je. -Zaključala je narod iz Močvare u kapelici.
Ovo nije vjenčanje. Ovo je stupica.
Ne zaboravi odakle potječeš. Ne zaboravi tko si.
Ja sam donio svoju odluku. Ti ćeš morati donijeti svoju.
Ostanite nisko!
Podijelite se!
Za mnom!
U napad!
Zapalite! -Zapalite!
Ne!
Tetke! Tetke!
Previše je teško! -Aurora!
Diaval! Tu si.
Što se događa?
Promjena oružja!
Promjena oružja! Hajde!
Majko! Moraš ovo zaustaviti.
U ratu smo. -Ovo nije rat. Ovo je masakr.
Filipe, ne razumiješ. Ova stvorenja su se ispriječila između nas
i svega što nam treba da bi preživjeli. -Griješiš.
Možemo se ujediniti. -Budala si ako vjeruješ u to.
Ne znaš što je potrebno da se boriš za svoju vrstu. -Lagala si mi.
Štitim kraljevstvo i tvoje prijestolje.
A otac?
I njega si štitila?
Princu nije dobro. Ispratite ga u njegove odaje.
Smjesta.
Visosti, stanite!
Ne opirite se! -Moja majka je bacila kletvu na kralja kako bi mogla
uništiti narod iz Močvare. Vaši ljudi debelo plaćaju za to.
Moramo nešto učiniti!
Zbogom, djevojke. -Ne, vrati se!
Flittle! Ne!
Ne! -Ostani sa svojima!
Bježi, Aurora, bježi! -Pustite ga!
Ne!
Kumo.
Za Flittleom!
Imamo je!
Hajde! Ovuda!
Hajde!
Odstupi! Ovo nije moja borba.
Moja majka je željela rat, a vi joj izlazite u susret.
Neću dopustiti da njena mržnja uništi moje kraljevstvo ili vaše.
Na mojim rukama neće biti vilinske krvi.
Ovuda!
Zlurada se vratila!
Namjerila se na kraljicu.
Ne borite se! Odstupite!
Spustite oružje!
Eto zla koje sam im obećala.
Tvoja vrsta je predvidljivija od ljudi.
Stani! Stani!
Pa, zamalo. -Stani.
Oprosti što sam sumnjala u tebe, ali ovo nisi ti. Postoji drugi način.
Znam tko si.
Znam te. -Ne znaš.
Da, znam. Ti si moja majka.
Ne!
Znaš li što čini sjajnog lidera, Aurora?
Sposobnost da usadiš strah u svoje podanike, a onda iskoristiš taj strah...
Vaše Visočanstvo. -Protiv svojih neprijatelja.
Pa sam proširila priču o zloj vještici
i princezi na koju je bacila kletvu.
Nije bilo bitno tko je probudio Uspavanu ljepoticu. Svi su bili preplašeni.
A priča je postala legenda.
Znam da misliš da sam čudovište.
Ali ono što sam učinila kralju, Zluradoj, svojem sinu...
Učinila sam to za Ulstead. Ti si izdajnica svoje vrste,
i platit ćeš zbog toga. Zlurada je mrtva!
Nikad više nećemo živjeti u strahu! -Vraćaj se ovamo!
Ulstead je konačno slobodan! -Pustite me!
Što se događa?
Vidi, vidi. -Pozdrav, Zvjerčice.
Nedostajao si mi.
Jeste li udarili glavu? -Jesam.
Filipe. -Da?
Voliš li moju kćerku?
Svim srcem.
Dobro.
Vjerujem da je ovo vaše.
Kletve nemaju kraja. Poništavaju se.
Završava se.
Više neće biti borbe. Ulstead nikad više neće napasti Močvaru.
I od danas pa nadalje, idemo naprijed...
I naći ćemo put do mira.
Zajedno.
Danas će biti vjenčanje. Ne samo savez dvoje ljudi,
već savez dva kraljevstva. I svi ste pozvani,
svi ste sigurni, i svi ste dobrodošli.
Pozdrav.
Ne možemo živjeti među čudovištima...
Netko treba pokriti te rogove.
Samo da te Conall može vidjeti.
Borra...
Vrijeme je da se pođe kući.
Pozdrav.
Možeš li doći ovamo?
Da?
Hoćeš li me predati? -Nikad.
Ne. Hoćeš li me ispratiti do oltara?
Da.
Ispričavam se svima koje sam danas možda osakatio.
Je li to... -Može je preobratiti.
Pretpostavljam. -Samo ako mi želimo.
Oče.
Tako mi je drago što te vidim. -Maštao sam o ovom trenutku.
Dva kraljevstva konačno ujedinjena. I to zahvaljujući tebi.
Tako sam ponosan na tebe. Tako sam ponosan.
Bolje izgleda u zelenom. -U ružičastom, misliš.
Ne, u zelenom. -U ružičastom.
U zelenom. -U ružičastom.
Flittle! -Savršeno je.
Pustite je.
Sredi se. -Ovdje smo da spojimo 2 kraljevstva
razdvojena strahom. Danas, vi nas učite
da nismo definirani time odakle smo, već time koga volimo.
Prstenje, molim.
Da li ti, Filipe, uzimaš Auroru... -Uzimam.
A da li ti, Aurora, uzimaš... -Uzimam.
Onda vas proglašavam mužem i ženom. Možeš poljubiti mladu.
Smijete se.
Novi je dan.
Je.
Dobro jutro. -Hoćeš li ostati malo?
Nakratko. Ali ne brinite...
Vidjet ćemo se na krštenju.
obradio: drvet