Szedd le, gyerünk!
Hé, fiúk, fiúk, vissza kéne fordulnunk!
Lemondjunk a pénzről? Azt felejtsd el.
Maradj mögöttem.
Megjöttünk.
Lépj fel a hátára.
Siess már!
Hűha!
Ott van, kapd el!
Na, ezért megfizetsz!
Ne, kérem! Kérem, kérem, ne!
Megállni!
Csak egyet hoztam..
de ez kivételes példány.
- Csak ennyi? - Igen.
De hát kétszer is megharapott!
Huh.
Sírvirág.
Egyszer volt, hol nem volt...
illetve mondhatjuk már hogy kétszer is,
ha emlékeztek még a történetre...
Élt egy varázserejű lény, úgy hívták: Demóna.
Demóna: A sötétség úrnője
A sötétség úrnőjét,
Múria védelmezőjét...
még ennyi idő után is gyűlölték közel, s távol.
Igaz, elátkozta Auróra hercegnőt,
de még azelőtt, hogy meglelte volna a fényt
a lány szívében,
akit sajátjaként nevelt fel.
Végső soron Demóna szeretete volt az,
ami megtörte a szörnyű átkot.
Csakhogy ez a részlet valamiért feledésbe merült.
Ahogy újra és újra elmesélték a történetet,
szerte a birodalomban...
Demóna ismét gonosz főhőssé vált.
Ó, itt az idő, gyerünk! Szóljunk mindenkinek!
Itt a nagy nap!
- Gyerünk! - Gyerünk!
Felkelni!
Gyerünk!
Gyerünk már Takonykák, itt az idő!
Ugye emlékeztek még a titkos tervre?
Persze, itt van bent minden.
De mikor mondjuk el a királynőnek?
- Ne türelmetlenkedj, Csivitér.
- Szerintetek felébredt már Auróra?
Hát, a Csipkerózsika álma már véget ért.
Ó, hogy te milyen vicces vagy...
Következő pont: az eltűnt tündérek.
Küldtem manókat,
hogy nézzék át a Sírvilág mezőit.d.
Napnyugtakor jeleznek vissza.
Nem nyugszunk, míg meg nem találjuk őket.
Ne légy ennyire lelombozódva, Rőzse.
Megtaláljuk őket, ne ágálj az emberek ellen.
Holló, az én pártomat kellene fognod.
De én vagyok Múria úrnője, és én is ember vagyok.
Tanulnotok kell egy kis kedvességet.
Utat kérünk,
elnézést.
Sürgős teendőink vannak.
Lenne ránk egy perced?
- Vagy kettő? - Nénéim,
várjatok a sorotokra, mint mindenki más.
Nem, ez nem várhat, királynő!
Egy pillanatot sem!
Szétfeszít minket. Igen, szó szerint.
Az ott...
Pintó!
Hozott nekünk ajándékot is.
Az ébredő fák első hajnalcseppjét.
A jeles napra lesz!
Hallgass, Csivitér!
Miféle napra?
Hé, a koronám!
Ma nincs ehhez hangulatom.
Pintó!
Elég már.
Most hová mentek nénéim?
Most nincs időm bolondozni, Pintó.
Mi a nyavaja ütött belétek?
Ott szalad, őfelsége!
Gyere vissza!
Pintó, elég volt mára a mókázásbó
Most nézz rám.
Oh.
Fülöp! Te mit csinálsz itt?
Téged kerestelek.
- Ó, értem, hello. - Hello.
Sajnálom, most nincs időm beszélgetni.
Mindenki megőrült Múriában,
egy rakásnyi panaszt nyújtottak be.
- Tudom, hogy sok a dolgod. - Oh!
Ó, szeretnék kérdezni valamit.
Igen?
Szerinted össze lehetne kötni
Ulsteadet és Múriát?
Összekötni?
Összekapcsolni őket.
Hogy harmónia, és béke legyen.
Már elképzeltem egy hidat...
Hú, hidat?
Persze, hidat...
jó ötlet lenne összekapcsolni.
Ha mindkét fél azt akarja.
Hát, remélem, hogy egyszer sikerül.
Ha! El fogja puskázni.
Adj neki időt, belejön.
Várjunk!
Ez az ünneplő ruhád.
Te is benne voltál, ugye?
Ha elfoglalt vagy, visszajöhetek máskor is.
Nem... nem, nem.
Nem vagyok elfoglalt.
De tényleg nem szeretnék...
Tényleg, figyelek!
Mit szeretnél mondani?
Tényleg elpuskázza.
Öt éve azt hittem, örökre elvesztettelek.
Úgy érzem, hogy nem várhatok ezzel tovább.
Az első találkozásunk napjától fogva
szeretlek.
Kérlek, hallgasd meg a vallomásom.
Nincs se varázslat, se átok,
ami elválaszthatna tőlem, Auróra.
Biztos, hogy jó az időzítés...?
Ó, Fülöp!
Letérdelt előtte!
Hát, nem kapkodta el a dolgot.
Leszel a feleségem?
Igen.
- Igen? - Igen!
Igen! Jól van, állj fel, és csókolj meg!
Vár ránk az esküvő!
Titkos meglepetés esküvő!
Persze, szólnunk kell a szüleinknek.
Muszáj...?
Gyía!
Úrnőm!
Mi az?
Fontos híreket hoztam.
Ki vele!
Nincs különösebb következménye...
és... nem érdemes túlreagálni a dolgot.
Csak tudod...
Fülöp herceg... Hát, ö...
Felszívódott?
Nem. Nem, Fülöp herceg...
Sárgalázas? Váárj...
Leprás lett!
Nem, úrnőm.
Fülöp herceg megkérte Aurórát, hogy legyen a...
- Ne...!
...rontsd el a reggelemet!
Úrnőm, kérlek!
Nyugalom!
Mondja csak herceg,
én leszek a tanúja,
vagy inkább egy múriai lényt választ?
Tábornok, ha így kérdezi meg,
hogy igent mondott-e, akkor...
Ó, tudom, hogy igent mondott, uram.
Ugyan ki ne akarna eljönni onnan?
Miért nem kedveli azt a népet, Percival?
Népet? Már népnek nevezzük őket?
Szárnyas, gyilkos fenevadak...
Fékezze magát, tábornok!
Semmit nem tud róluk.
Tudom, hogy Demóna emberek gyilkosa,
seregek elpusztítója, legalábbis a legendák szerint.
Félreismeri őt.
A dolgom, hogy megvédjem a királyságot.
És pontosan így fogok tenni.
Méghozzá habozás nélkül.
Menjünk.
Kaput kinyitni!!
Őfelsége, megérkezett a hadizsákmány
Középföldéről.
Fegyverek.
Nincs szükségünk fegyverekre.
A háborúk kora már végetért.
Ingrid!
Nézd csak, hol állsz a képen?
Pont mögöttem.
Igen, és én mindig ott leszek.
Pont az előbb mondtam, hogy nem kell fegyver!
Sosem lehetünk elég óvatosak...
Őfelsége, fel van húzva!
Valóban?
- Atyám! Anyám! - Fülöp!
Mesélj, mi volt?
Igent mondott.
Igeen!
Hát, ez fantasztikus!
Végre egyesülhet a két birodalom!
Igen.
Lehet, hogy csak önző voltam,
és rosszul fogtam fel a dolgot.
Nagy lépést tettél,
és ezt fontos megünnepelnünk.
Örülök, hogy végre elfogadod.
Nem pusztán elfogadom,
hanem szeretettel várom a menyasszonyodat, hogy megölelhessem.
- Átjöhetne vacsorára.
- Ó, az pompás lenne.
De van egy feltételem.
Hozza el a keresztanyját is.
Őfelsége, nem hinném...
Elhívjuk azt is, aki felnevelte.
Hogy megismerjük.
A királynénak igaza van.
Nem hiszem, hogy a keresztanyja...
Én ragaszkodom hozzá,
elvégre nemsokára egy család leszünk!
Híreszteljék el az egész királyságban,
hogy az én drága fiam frigyre lép Aurórával!
És Demóna átjön vacsorára.
Azonnal kiadom a parancsot.
Oh!
Demóna néni!
Demóna!
Kapaszkodjatok, lányok!
Lám, lám.
Nos...?
Nos...
Keresztanya...
Fülöp megkérte a kezemet.
Szegényke...
majd csak kiheveri.
Igent mondtam neki.
- Nem. - Igen.
Nem.
Ez most nem kérés volt.
Részemről sem.
És most mi lesz?
Tán kecskévé változtatod?
Hmm.
Ugyan már!
Miért nem kedveled őt?
Hát, talán kezdjük ott, hogy ember.
Én is az vagyok.
És én ezt még soha nem hánytorgattam fel.
Míg szerelmes nem lettem.
Tudod, a szerelem nem mindig végződik jól, szörnyi.
Azért elárulnám, hogy Fülöp herceg egy herceg.
Sőt jóképű, elbűvölő...
Én csak... azt kérem, hogy bízz bennem..
Kérlek, adj neki egy esélyt.
Hagyd, hogy rádcáfoljunk.
Fülöp gondoskodó...
és nagyon édes.
Nem negédes?
A királyi család ünnepséget szervez.
És mindkettőnket meghívtak a kastélyukba.
Azt akarod hogy... megismerjem a szüleit?
Ez csak egy vacsora.
Ulsteadben nem látnak szívesen.
Mi a csudáért mennék oda?
Hogy az anyja megismerje az enyémet.
Kérlek...
Fülöp.
Szeretném, ha ezt ma viselnéd.
A kardod?
Neked hála,
Ulstead és Múria végre valahára egyesülhet.
Az iránta érzett szerelmemnek
nincs köze a politikához.
Tudom, de ez a szerelem...
Garantálhatja a békét.
Sok nemzedéken át. Vedd hát el.
És viseld tudva, hogy soha többé nem kell használnod.
Ó, drága fiam.
Még sosem voltam ilyen büszke.
Na és mi van anyával?
Ő is beleegyezett?
Az anyád majd megszereti azt, akit te szeretsz.
Oh.
Sírvirág, sírvirág.
Oh.
Hapci! Kezd fogyni a türelmem!
Őfelsége...
Fel kell gyorsítanod a munkát, Talpnyalász.
Igenis, őfelsége.
Auróra igent mondott.
Minden kezd összeállni.
Ahogy terveztük.
Helló.
Hellóó?
Próbáld kisebb vicsorral.
Mondjuk így?
Nézzük a köszöntést.
"Mily nagylelkű önöktől, hogy meghívtak ma estére."
Ne feledd, ez nem fenyegetés.
"Roppant nagylelkű önöktől, hogy meghívtak ma estére."
- Ja... Így jobb. - Oh.
Jöhet a meghajlás.
Na jó, ezt a részt kihagyhatjuk.
Tiszta szívből szereti a fiút.
Kedves tőled, hogy ezt megteszed.
Kedves...?
Úrnőm.
Hát nem elbűvölő?
Hoztam neked valamit.
Hmm?
A szarvaidra.
Ezzel a család
nem érezné magát feszélyezve.
És talán te sem.
Lehet, hogy rossz ötlet volt.
Nem, ez...
Jól jöhet.
Izgatott vagyok.
Hmm, én is alig bírok magammal.
- Meneküljetek!
Most mi lesz?
- Az emberek olyan viccesek. - Mmm-hmm.
- Ez haladás. - Hmm.
Aki elhagyja az őrhelyét, lógni fog.
Igen, uram.
Megjöttek.
Nem akarsz medvévé változtatni?
Szerintem az hatásosabb lenne.
Nézd a karmaikat, olyan erősek.
Miért beszélünk medvékről?
Érkezik Auróra, Múria úrnője.
- Köszönöm.
Gyönyörű vagy.
Olyan jó érzés itt lenni.
Auróra. Ez igazán megtisztelő.
Üdvözlet Ulsteadben.
Milyen bájos teremtés.
Már értem, miért ejtetted rabul Fülöp szívét.
- Őfelsége.
Ahh, a hajadban lévő virágokra
én allergiás vagyok.
Ne haragudjon.
Nincs semmi baj, tényleg.
Gyönyörűek.
Megérkezett Demóna.
Demóna. Örülök, hogy újra láthatom.
Ő itt az apám, ulsteadi János király.
És az anyám, Ingrid királyné.
Örülünk, hogy eljött hozzánk.
Roppant figyelmes önöktől, hogy meghívtak ma estére.
Mosolyogj!
És szeretném bemutatni Hollót is.
Felteszem, nem okozott gondot megtalálni a kastélyt.
Miért okozott volna?
Jól van.
Csak próbálj társalogni.
Később elmagyarázom.
Nem, nem okozott gondot.
Főméltóságok, hölgyek és urak,
a vacsora tálalva.
Kérem, érezzék otthon magukat.
Hmm.
Madár.
Gusztusos.
Valami baj van?
Ez itt vas.
Felség, ahogyan érzékeny a virágra,
ő viszolyog a vastól.
Fogalmam sem volt...
vigyék innen, egy-kettő!
Akkor egyenek csak kézzel, mint otthon.
Csodás idő volt ma nem igaz?
Valóban az volt.
Sicc!
Ó, lenne egy kis ajándékunk az ifjú pár számára,
hogy megünnepelhessük a ragyogó közös jövőjüket. Hmm?
Ó, már alig várom,
hogy újra egy kis csöppség szaladgáljon a kastélyban.
Ebben, itt?
Igen, hát persze.
Hisz ez lesz az otthonuk.
Azt hallottam, hogy Aurórának is van saját kastélya.
Igen, így igaz.
Igen, eng...
Érdekelne, hogyan vált Auróra Múria királynőjévé.?
- Én tettem azzá. - Elképesztő az otthona,
látnod kéne.
De úgy tudom, van egy másik kastélya is.
Vagy tévedek?
Anya...
Egy Múriában,
és egy, amit még hátrahagyott az apja,
Lipót király. Jól mondom?
Az a kastély nem volt az otthonom. A népnek adományoztuk.
Szóval, te egyben hercegnő is vagy.
Noha Lipót már meghalt. Megölték?
Hogy is történt? Meghalt? Vagy megölték?
Is-is.
Igen, jól mondtad, mostanában szép az idő.
Csak, mert emlékszem egy történetre, egy babáról...
A csöppséget álomátokkal sújtották, hogy...
ne ébredjen fel.
Tényleg?
Ki tenne ilyen szörnyűséget
egy ártatlan gyermekkel?
Háát, elég sokan vadásznak ártatlanokra.
A maguk fajták biztos tudják.
Milyen magunk fajták?
Úgy érti, az emberek.
Törptündér eltűnt Múriából.
Nekem a bor tűnt el a poharamból.
Ez emberi orvvadászok műve.
Erről még nem hallottam.
Valaki kiadta a parancsot.
Nekem úgy tűnik, hogy megvádolta a királyt.
Nem, nem, erről szó sincs.
Várjunk, ki rabolna el egy tündért?
Felség, tudnia kell,
hogy nemrég két embert holtan találtunk
Múria határánál.
Már napok óta kerestük őket.
Értem.
- Igen, világos.
Nyitva a határ, de az embereket
nem látják szívesen, jól mondom?
Sicc!
Ezzel pontosan mire céloz, őfelsége?
Ártatlan embereket öltek meg Múriában.
És a tündérekről hadovál.
Fegyelmezze meg,
vagy én fogom!
Ha nem lennék jóhiszemű,
ezt fenyegetésnek venném.
De hát miért az?
- Mármint mi? - Jóhiszemű?
Elég!
Engedd el!
Kérlek, engedd el.
- Ma este ünnepelnünk kell.
Bocsánat, igaza van.
Ne felejtsük el, miért vagyunk itt.
Mert Auróra mától új életet kezd.
- Csirió. - Csirió.
Igazán remek munkát végzett, Demóna.
Saját természetét elnyomva, felnevelte őt.
De most...
Auróra... Végre megkapja
egy igazi család szeretetét.
Igazi anyja lesz.
Mivel... az egyetlen dolog amit bánok,
hogy a sors nem adott lánygyermeket.
De ma este ez megváltozik.
Mától úgy veszem, hogy Auróra az én lányom.
Őrök!
Boszorkányt hívtunk meg az otthonunkba!
Állj!
Nem lesz itt egybekelés!
Nem lesz semmilyen esküvő!
- Demóna! - Meg kell védenünk a királyt!
Demóna kérem, fejezze be!
János, annyira félek!
Ah!
Mit művelt velem?
Apám!
János!
Hazamegyünk.
János!
Ez egy átok.
Demóna elátkozta a királyt!
Mit műveltél?
Én semmit nem tettem.
Auróra, haza kell mennünk!
Aurora!
Ébreszd fel!
Ébreszd fel, kérlek.
Gyorsan, a királyhoz!
Álljanak félre! Fektessük le!
Ez egy átok, amit nem tudunk feloldani.
Hadd nézzem. Kell lennie sérülésnek.
Ahol bejuttatta a mérget.
Kérem, őrizzék meg a király méltóságát.
Hisz mind láttuk, hogy mit tette vele az a bestia.
Annyira sajnálom.
A királyunkra rótt átok az egész országunkra rótt átok.
Ő mindössze békére vágyott.
Az egész az én hibám.
Te nem tartozol bocsánatkéréssel, drágám.
Demóna fenyegetést jelent mindannyiunkra.
Kiváltképp rád.
Mindent megteszünk érted.
There must be a way to reverse this.
Anya, megpróbálnád egy csókkal?
Igaz szerelem... emlékszel?
Öö, én... Én nem hiszem, hogy beválna.
Talán megmenthetné.
- Egy csókkal nem érünk el semmit. - Kérlek, anya.
Ám legyen.
Békét akartál,
most örökre békében nyugodhatsz.
Én megmondtam.
Ez itt nem tündérmese.
Vissza kell térnem Múriába.
Nincs más megoldás.
Várj, várj, várj.
Meg kell találnom.
De késő éjszaka van.
Le fogja venni az átkot. Tudom, hogy megteszi.
Jó, de akkor hadd menjek veled.
Nem. Maradj a családoddal.
Te vagy a családom.
Hadd menjen, Fülöp.
Talán megmentheti apádat.
Demóna!
Keresztanya!
Kérlek, gyere vissza.
incs itt Múriában.
Ó, Holló!
Senki sem látta őt.
De örülök, hogy itt vagy!
Nincs sehol.
Mi van, ha nem tér vissza?
Örökre emberi testbe ragadok?
Meg kell találnom.
Csak ő törheti meg ezt az átkot.
Mondd, hogy meghalt!
A vasgolyó a testébe hatolt.
A folyóba esett, lezuhant a vízesésen.
Akkor miért nincs itt a feje?
Volt ott még valami.
Egy másik teremtmény.
Kiemelte őt a tenger mélyéről.
Na, és hogy nézett ki?
Mint ő.
Felreppentette egész az égig.
Egy sebesült állat ránk támadt,
és már társa is van.
Fel kell készülnünk a háborúra!
Mindenki a helyére! Demóna elátkozta a királyunkat!
Mindenki maradjon otthon!
Demóna elátkozta a királyt!
... tudod mi hozza el számunkra a békét?
Demónát lelőtték az égről. Mit gondolsz, mikor teszik meg majd velünk is? ... ezzel próbálták megölni.
Ugye halljátok?
Ha?!
Ez az emberek üzenete.
Szerintem elég egyértelmű.
Meg akarnak ölni minket.
Az emberek évszázadok óta használják ellenünk a vasat.
Igen, és emiatt a kihalás szélére sodródtunk.
Ha embereket ölünk Múriában,
az csak újabb konfliktust szül, Borra.
Kinyerték a földből a vasat.
Kardot, páncélt készítettek, elűztek minket.
De ez...!
Ez végez velünk!
Népünk itt még biztonságban van.
Igen, de még meddig?
Az emberek ránk találnak, és nem állnak le!
Támadnunk kell!
Most rögtön!
Túl sokan vannak az emberek!
Túl sok a királyság.
Conall, folyton új módszert találnak
a leigázásunkra.
Nem nyerhetünk.
Nem nyerhetünk!
Legalábbis így.
Ez nagy tévedés.
Van valamink, amire nem számítanak.
Itt van ő.
Olyan erőkkel bír, miről mi csak álmodunk.
De megsérült, Borra.
Kik vagytok?
Hmm.
Neked emberszagod van.
Tévedtem veled kapcsolatban.
Lehet, hogy Conallnak ott kellett volna hagynia
a tenger mélyén.
Á...
Ott van még, nem igaz?
Ott lapul benned.
Aú!
- Ahhh!
Látjátok?
Hogy milyen erő rejlik benne?
Ez fog felemelni minket.
Megmentettél.
Gyere.
Megmutatom, kik vagyunk.
Sötét árnyak vagyunk.
Pont, mint te.
Már csak mi maradtunk.
Itt, száműzetésben, messze az emberektől.
Nézd!
Az emberek miatt rejtőzködésre
kényszerültünk.
A világ minden szegletében.
Csak így maradhattunk életben.
De sokakat elvesztettünk.
Néhány nemzedékkel ezelőtt
a sötét árnyak még mindenhol ott voltak.
A tundrán,
az erdőkben,
a dzsungelben.
A sivatagban.
Mostanra mindannyian menekültek vagyunk
ebben a barlangban.
Őseink bölcsőjében.
Hallgasd, ahogy játszik a szél.
Ugorj!
Most épp erdők,
és folyók felett kellene szárnyalniuk.
De száműzetésben nevelkednek.
Megvédhetem őket.
Hogyan? Háborúzni fogsz az emberekkel?
Egész életemben velük háborúztam.
De nem az összessel.
Volt egy, akit te neveltél fel.
Lehet, hogy nem kellene elbújnunk előlük.
És élhetnénk félelem nélkül is,
együtt.
Békét köthetnénk.
Az csak egy álom.
Demó néni.
Húha!
Oh.
Huh?
Megvagy!
Mostantól ez az otthonod.
Drágám, aggódtunk érted.
Őfelsége...
Én nem találtam meg.
Megszakad érted a szívem.
Az aljas tetteivel beárnyékolta
a boldogságodat.
Ellenezte ezt a frigyet.
Sosem bízott a királynői ösztöneidben.
Amikor megláttam a vacsoránál tegnap...
a letakart szarvaival...
Szinte reszketett.
Hát... Nem meglepő, hogy kikelt magából.
Nem tudom, hogy mit tegyek.
Szívből szereted a fiamat,
jól mondom?
Hát persze.
A szeretet az, ami meggyógyít.
Mindannyiunkat.
Próbáljunk továbblépni, így együtt.
Családként.
A király és a királyné meghívja...
- Ez meg miféle zaj?
... Múria minden teremtményét,
és a távoli királyságok lakóit...
Fülöp és Auróra
három nap múlva tartandó
esküvőjére.
Huh?
Mindannyiukra számítunk.
Ó, hallottad ezt? Meghívtak a kastélyba!
Tudtam, hogy Auróra nem hagyna el minket!
Az biztos volt, hogy engem meghívnak,
de örülök, hogy ti is bejutottatok.
Kinek lesz esküvője?
Auróra, nem kell most az esküvőnkön töprengened.
Jól mondta a királyné,
ezzel tartozunk nekik.
Főleg a királynak.
Mi lesz Demónával?
Eltűnt.
A Főnix.
Úgy tartják, ő volt az első sötét árny.
Évszázadokon át fejlődött.
Te vagy az utolsó leszármazottja.
Az ő vére folyik benned.
Egyek vagytok.
Az erőddel dönthetsz életről, és halálról.
Pusztításról, és teremtésről.
De a természet legnagyobb csodája,
hogy képesek vagyunk a változásra.
Te is megváltoztál, míg nevelted Aurórát.
Szeretetre leltél,
a fájdalmak közepette.
Most azt kérem, tedd félre minden dühödet,
fájdalmadat,
és ne használd.
Segíts békét kötni az emberekkel.
Mivel... a béke...
a sötét árnyak végső átváltozása.
Múria jelenti számunkra az utolsó otthont.
De mégis embert tettél meg vezetőnek.
A lányodat, akit szerettél.
Nekem nincs lányom.
Ő az embereket választotta.
Most jött a hír.
Három nap múlva esküvőt tartanak a kastélyban.
Sok felől érkeznek majd emberek.
Akkor fogunk támadni.
Megöljük az uralkodó házaspárt.
És az ifjú herceget.
Belerokkan a királyság.
Mi pedig felemelkedünk.
A tündérek csinálták.
Én viseltem, amikor hozzámentem a királyhoz.
Tényleg lenyűgöző.
Persze, hogy az.
Őfelsége, ez a lány roppant elbűvölő.
Főleg a gyermekkora tükrében.
Ugyanazon gonosz boszorkány által ki elátkozta őt.
Kész csoda, hogy Fülöp herceg rátalált.
ár az csoda,
hogy egyáltalán életben maradt.
Nagyon szépen köszönöm.
Ez remek.
Ha nagyobb leszek,
itt fogok élni veled Múriában.
És akkor vigyázhatunk egymásra.
- Kérlek mondd el, mi bánt. - Semmiség.
Auróra, ennél jobban ismerlek.
Ez a hajviselet...
Az ékszerek...
Meg a sok szabály... Úgy...
Úgy érzem, megfulladok.
Mintha már nem is Múria úrnője lennék.
Hanem egy egész más ember.
Figyelj.
Egy lányt szerettem meg az erdőben, nem egy uralkodót.
Nem kell változnod.
Sőt, én nem is szeretném.
Hiba volt megkérnem, hogy vegye fel a sálat.
Ah, igen.
Nos...?
Működik már?
Csak néhány egyed van,
amin kísérletezhetek,
és az anyag kinyerése roppant körülményes.
Miből kell kinyerni?
Úgy hívják, Sírvirág.
A tündérek temetkezési helyén nő,
magába szívja az erejüket.
a vegyítjük a virágport vasporral,
olyan anyag jön létre, ami kioltja az életüket.
Még több ezer kellene.
Mutasd!
Mutasd már!
Hát, jól van.
Így..
Na végre! Ezzel megszerzem Múriát.
Nincs több tündér.
Mindenki legyen éber!
Húha!
Itt találtam rájuk.
Nagyszerű.
De, mi lesz ha visszatér a népük?
Amiatt nem kell aggódnod.
Várni fogjuk.
A Sírvirágot!
Indulás!
Örszemek, legyetek éberek!
Fegyvert készenlétbe!
Mozgás!
Demóna!
Ez a temetkezési helyünk.
Tönkretették.
Az emberek csak magukat adták.
Sáskák, akik letarolják a világot.
De ennek vége.
Évekig gondoskodtál egy emberről.
Most ideje, hogy a népeddel törődj.
Tűz!
Vigyázz! Fedezékbe!
Tűz!
Újratöltés! Van még egy!
Figyelem! Maradjunk együtt!
Mindjárt elhagyjuk Múriát.
Fogjátok meg a mellettetek
társatok kezét, vagy lesz nemulass!
Hé, hé, itt vagyunk! Engedjetek már be!
Hátrébb! Mindenki tartsa a pozíciót!
- Elnézést uram! - Itt kell maradnia!
Engem is meghívtak.
Azt kérték tőlünk, hogy a többi lényt
engedjük át előbb.
De én nem ember vagyok!
- Hanem holló! - Mi?
Holló! Fekete madár!
Hmm, ez a rizs nagyon ízletes.
Hé, az azért van,
hogy az ifjú párra szórjuk!
Mi? Pazaroljuk a rizst?
Ne lökdösődjenek!
Hadd menjünk!
Engedjék előre az embereket!
A múriaiak mehetnek!
Tudom, nem lenne szabad,
de látni akartalak.
A tiéd.
Sírvirág.
Hol szerezted?
Az anyámtól.
Feljött a Nap. Ma van az esküvőnk.
Az anyámtól.
Hova üljünk Röppendér?
Bal oldalra, a mátkával vagyunk.
Úgy bizony.
De a vőlegény is tüneményes.
Hm, igen, tényleg az.
Üljünk középre!
Huh?
Most.
Ez meg mi?
Ide senki nem jöhet le, csak én!
És én már itt vagyok, szóval menj innen!
Védjék meg a királyt!
Demóna, kérem, fejezze be!
Ne...
Demóna...
Szóval nem ő tette...
Kifelé!
Mielőtt hívom az őröket!
Az elrabolt tündérek.
- Azt mondtam kifelé, süket vagy?
- Mit csináltál?
Te tündér vagy.
Hogy merészelsz így hívni?
Talpnyalász vagyok, nemes!
A királynét szolgálom.
Elvette a szárnyad.
El kell engedned őket.
Múria az otthonuk.
Ahogy neked is, Auróra.
Egy ember, aki elárulta a fajtáját.
Maga átkozta el a királyt.
Drágám...
Lehetsz királynő.
De még fiatal vagy.
Embereket irányítani egy picivel összetettebb,
mint mezítláb fogócskázni a mezőn virággal a hajadban.
Fiatal koromban...
Múria szomszédságában laktunk.
És mikor... jött egy kifejezetten kemény tél,
elfagyott a termés,
és az emberek elkezdtek éhezni.
A tövisfalakon át nézve láttuk,
hogy a tündérek dúskálnak a jólétben.
A bátyámmal úgy véltük, elvehetnénk, ami kell nekünk.
De apánk, a király, szép szavakkal próbálkozott.
Meg akarta őrizni a békét,
ezért elküldte a bátyámat tárgyalni.
Soha nem tért haza.
Azok a barbárok...
lények,
amik még beszélni sem képesek, megölték őt.
Én ezt nem hiszem el.
Az emberek fellázadtak,
és leváltották az apámat.
Az ország káoszba fulladt. Engem száműztek,
és arra kényszerültem, hogy hozzámenjek ulsteadi János királyhoz,
egy másik gyengekezű,
egyezségpárti uralkodóhoz.
És most a saját fiamat is
elvakította a harmónia illúziója.
De nem hagyom, hogy belebukjunk a békébe.
Zárják a szobájába!
Közeleg a háború!
Na, befelé!
Nee!
Bár itt lehetnél velem, apám.
Conall békét akart.
Ehelyett kilyuggatták a testét.
Elkerülhetetlen a háború!
Megkezdjük a harcot. Most!
- Együtt győzelmet aratunk!
- Együtt harcba szállunk!
Megmutatjuk nekik, hogy nincs kegyelem!
Gyerünk, gyerünk, indulás!
- Gyerünk, gyerünk!
Gyerünk, gyerünk, gyerünk!
Hol vannak Fülöp vendégei?
- Ezek mindenhonnan elkésnek. - Mmm.
Kezdődjék az ünnepség
- Gyerünk, zárjátok le!
Gyerünk, mindenki a helyére!
Eltűnt!
Hé! Megállni!
Hisz ez csapda! A földre!
Őfelsége!
A tenger felől érkeznek.
- Hé, engedjenek ki! Itt vagyunk! - Gyerünk, nyissák ki az ajtót!
Megszökött!
Meg kell találnunk, mozgás!
Őfelsége!
Várjanak a parancsra!
Minden szobát ellenőrizni!
Nem lehet messze!
Várj.
Mi történt?
Most!
Tüzelj!
- Ne!
Pont olyanok, mint ő.
Vissza!
Hátrálj!
Demóna háborút indított.
Először az apám, most meg ez.
Fülöp! Nem ő átkozta meg.
- Nem ő volt. - Hogy?
Nem ő átkozta meg.
Az anyád tette.
Ezt meg hogy érted?
Az orsóval.
Még benne van az átok!
Azzal ejtette őt örök álomba.
Nézd!
Ugyan olyan.
Bezárta a népemet a templomba.
Ez itt nem esküvő.
Hanem csapda.
Ne feledd, hogy honnan jöttél.
Ne feledd, hogy ki vagy.
Én hoztam egy döntést.
Neked is meg kell tenned.
Maradj lent!
Utánam!
Támadás!
Támadáás!
- Tüzelj! - Tüzelj!
- Ne!
Fedezékbe!
Nénéim! Nénéim!
Nem bírom el!
Auróra!
Holló! Hát itt vagy!
Ó, mi történik?
Fordítsd meg!
Gyerünk, fordítsd meg!
Anya!
Ezt le kell állítanod!
Háborúban állunk.
Ez nem háború, ez mészárlás.
Ó, Fülöp, te ezt nem értheted!
Ezek a lények állnak közöttünk,
és aközött, ami a túléléshez kell.
Tévedsz!
Összefoghatnánk velük.
Ó, de bolond vagy, ha ezt elhiszed!
Nem tudod, mit jelent harcolni a saját népedért.
Hazudtál nekem.
Megvédem a királyságot.
És a te trónodat.
És mi van apával?
Talán őt kihagyjuk?
A herceg nem érzi jól magát.
Kísérjék a szobájába.
Most!
Uram, ne!
Álljon meg!
Elég! Elég,
az anyám elátkozta a királyt,
hogy leigázhassa Múriát.
És maguk fizetik meg az árát.
Tennünk kell valamit!
Óó! Ég veletek.
Gyere vissza!!
Röppendér, ne!
Neee!
Hé, maga, takarodjon innen!
Fuss, Auróra, fuss!
Engedjék el!
Ne, nee!
Keresztanya.
Röppendérért!
- El kell kapnunk!
Gyorsan!
Gyorsan, menjetek!
Erre, futás!
Leállni!
Ne harcoljunk tovább!
Ez anyám terve volt, és a kezére játszottak.
De nem hagyom, hogy tönkretegye a hazámat, vagy a magáét.
Nem fog vér tapadni a kezemhez.
Erre, erre!
Visszajött Demóna!
Elég! Elég!
Leállni!
Fegyvert letenni!
Megjött a bestia, akit ígértem nekik.
A fajtád kiszámíthatóbb, mint az emberek.
Állj!
Vagyis... majdnem.
Ne!
Sajnálom, hogy nem hittem neked, de ez nem te vagy.
- Ismerlek téged.
Nem akarod bántani.
Ez nem te vagy.
Ez nem igaz.
Ó, dehogy nem.
Te vagy az anyukám.
Tudod, hogy mitől lesz valaki jó vezér, Auróra?
Attól, hogy félelmet tud kelteni az alattvalóiban.
És fel tudja azt használni.
Őfelsége.
Az ellenségeivel szemben.
Ezért...
szívtelen boszorkánynak állítottam be őt.
Aki elátkozott egy hercegnőt.
Nem számít, hogy végül ki törte meg az átkot.
Remegtek a félelemtől.
És a történet legendává vált.
Tudom, hogy szörnyetegnek tartasz.
De amit a királlyal tettem, Demónával, és a saját fiammal,
a királyságért tettem.
Te elárultad a saját fajtádat!
Ezért bűnhődnöd kell!
Végeztem Demónával!
Soha többé nem kell félelemben élnünk!
- Nem! - Jöjjön vissza! - Neem!
Ulstead végre szabad!
Engedjenek!
Mi történik most?
Odanézz!
Lassan, vigyázva.
Lám-lám.
Helló, szörnyi.
Hiányoztál.
Talán beverted a fejed?
Egy kicsit.
Hehe.
Fülöp!
Igen?
Tényleg szereted a lányomat?
Tiszta szívemből.
Jó.
Demó néni.
Azt hiszem, ez itt a magáé.
Az átkok nem múlnak el.
Megtörik őket.
Felsegítelek. Óvatosan.
Megmenekültünk.
Vége van.
Köztünk többé nem lesz háború!
Ulstead többé nem támadja meg Múriát!
És a mai naptól fogva
előre tekintünk!
Megtaláljuk az utat...
a békéhez,
közösen.
Ma pedig megtartjuk az esküvőt!
Ami nem csupán két ember szövetsége.
Hanem két nemzet szövetsége.
És ott lehet mindenki.
Egybekelünk.
Ország-világ előtt.
- Üdvözöllek.
Ááá!
Nem élhetünk együtt, ilyen szörnyetegekkel!
Valakinek le kéne takarnia a szarvait.
Borra...
Ideje hazatérnünk.
Szia.
Ide tudnál jönni?
Igen.
Átadnál nekik?
Soha.
Nem...
Oltárhoz vezetnél?
Ah.
Igen.
Grrr!
Bocs, ha valakit összekarmolásztam.
Az ott...?
Visszacsinálhatjuk.
Gondolom...
- Csak, ha tényleg azt szeretnénk.
- Apa...
Annyira örülök, hogy jól vagy.
Álmodtam erről a percről.
A két királyság végre egyesül.
És ez a te érdemed.
Büszke vagyok rád, nagyon büszke.
A zöld jobban áll neki.
Mármint a pink.
Nem, a zöld.
Pink.
- Zöld. - Pink.
Ó!
Ó, Röppendér!
Tökéletes!
Engedd csak.
- Szedd már össze magad.
E szép napon egyesítünk két birodalmat,...
amit a félelem osztott meg.
Ti ma megtanítottátok hogy nem az számít,
honnan származunk, csak az,
hogy kit szeretünk.
Kérem a gyűrűket.
- Hitvesedül fogadod...
- Igen.
- És te, Auróra férj...
- Igen.
E perctől kezdve házasok vagytok.
Csókoljátok meg egymást.
Ez igen! Éljen!
Na, ez mosoly :)
Új nap virradt.
Igen.
Jó reggelt.
Maradsz még egy kicsit?
Csak egy kicsikét.
De ne aggódj.
A keresztelőn találkozunk.
Hmm.