Тест крикет и първият удар за деня на Гилийс.
Дилън!
До скоро.
Хей, Дилън. Готин телефон.
От 1997 ли очакваш обаждане?
Накарайте го да спре! Накарайте го да спре! - Сериозно ли?
Добро утро на всички. Знаете процедурата.
Време е за сомбреро.
Всички телефони в Сомбрерото на Щастието. Ай-кай-кай-кай-кай-кай!
Благодаря ви, госпожици.
Добре ли сте всички тази сутрин?
Всички са добре, нали? Много благодаря.
Кевин. Полезния товар, моля. Благодаря, Кевин.
- Почакайте. - Ето така.
- Да. - Благодаря. Нещо друго?
- Предполагах, че ще има. - Да.
- Геймърче. Това е от старата школа. - И това.
- Вероятно има още няколко. - О, съжалявам. Имам още един.
Още един телефон. Всеки има нужда от два.
Приключихме ли? Поне четеш книги, което е...
Ооо.
Много благодаря. Слушайте всички...
Тази сутрин ще започнем с контролно.
Нямам търпение!
Днес наистина ще се забавляваме.
Имам стажант учител, дошъл тук от Мелбърн.
Моля, всички, поздравете Джетро за добре дошъл.
- Здравей, Джетро. - Здравейте, деца.
Ще се насочим към коридора.
Всички ставайте от местата си. Ще се придвижим тихо.
Днес ще ви науча
как да направите перфектното хартиено самолетче.
Добре, значи, първия път ще го направим, както искате.
Можете да си измислите собствен дизайн, какъвто ви харесва.
Просто ще раздадем тези. Раздайте ги. Готово.
После ще ви науча на някои хитрини малко по-късно.
И така, кой ще направи най-хубавото хартиено самолетче?
Аз ще направя най-хубавото хартиено самолетче.
- Няма да съм аз. - Не ти? Хайде де!
Къде ти е самочувствието?
Така, колко далеч мислят хората, че могат да си пратят самолетчетата?
- 10 метра? 5 метра? - 50.
50? Мечтаеш си.
Световният рекорд за дистанция, прелетяна от самолетче, е 69.13 метра.
- Уау! - Това е много дълго разстояние.
За да се квалифицираш изобщо за младежкия шампионат,
трябва да достигнеш поне 25 метра, което би означавало,
че трябва да премине отвъд онази стена и на половината път до верандата.
Някой смята ли, че може да постигне това?
Ние можем да успеем. Да го накарате да прелети отвъд онази стена?
- Можем да го направим. - Можете ли?
- Да! - Ще видим.
- Знам как ще го направим. - Добре.
Ако сте приключили, вдигнете самолетчето си.
О, има някои добри сред вдигнатите.
Доста са хубави. Добре! Станете. Хайде да го направим.
- Станете всички. - Да вървим, деца. Хайде.
Хайде. Преместете столовете.
Ще видим кой може да прати своето най-далеч.
Добре, дайте да видя самолетчетата ви.
Супер. Добре. О, това е доста добро. Интересно. Харесва ми.
Чудесно. Готови ли сте всички? Готови ли сте за стартиране?
Бройте с мен.
Едно, две, три!
- Уаау! - Уау, Дилън!
Уникално!
Уоу, уоу, уоу!
Деца, давайте!
- Хайде! - Давайте!
О, върни се!
Това е невероятно.
- Как се казваш? - Ъм, Дилън Уебър.
- Ето там е! - Не го виждам.
Мислил ли си да направиш кариера от това?
- Да правя хартиени самолетчета? - Да.
Тате!
Тате, тате, тате, тате, тате, тате, тате.
- Познай какво. - Какво?
Ако мога да накарам хартиено самолетче да прелети 25 метра
на щатското състезание в неделя,
мога да стигна до младежкия шампионат Оси в Сидни.
Ще бъде много забавно и можем да се упражняваме през уикендите.
- Вече имам малко... - Почакай, какво...? Какво?
Какво?
Днес не си отишъл на работа, нали?
Просто трябва да се вдигнеш.
Ок. Знам.
Да.
Ааа!
Станах.
Сега. Кажи ми още за хартиеното ти самолетче.
Кажи ми за 25-те метра.
Ако мога да накарам хартиено самолетче да прелети 25 метра...
Да?
Може да получа шанс да се състезавам
в младежкия шампионат Оси в Сидни.
- Ще прелети ли? - О, вече го направи.
Това, разбира се, беше преди приземяването, което беше малко...
Мислиш ли?
Лично аз мисля, че зависи от начина, по който сгъваш хартията.
Притискаш я, просто... за да направиш този ръб.
Откъде знаеш всичко това?
В смисъл... ръбовете и сгъването и...
- Хъм? - Мама ме научи.
Какво ще ядем за вечеря?
Не знам. Какво искаш?
Любимото ти.
Девет, осем. Нямаме търпение.
Седем, шест. Дилън си има трикове.
Пет, четири. Излети през вратата!
Три, две, едно. Ок.
- Да започваме веселбата. - Да.
- Пригответе се да бъдете зашеметен. - Страхотно.
- Добре. - Започваме.
Е, това беше срамно.
Отново.
Отново!
Нямаш представа колко е дразнещо
това "Отново", между другото.
Отново.
- Какво да правя? - Измисли го сам.
Това не е много полезен съвет от учител.
Е, като твой учител, ти казвам
да използваш мозъка си и да го измислиш.
Сега ще изтрия секция три.
- Приключихме ли с нея? - Да.
Прекрасно!
Така запращам хартиено самолетче на 25 метра разстояние.
Уоу!
Опитай се да не бъдеш дразнещ цял живот, Кевин.
Върни се на стола си, момче.
Така. Докъде бяхме стигнали?
- Прекрасно е да ви видя отново. - Благодаря ви. За мен е удоволствие.
Дядо! Здрасти.
- О. Здравей. - Оо! Дилън!
Как си, момче?
Коя беше тази жена, дядо?
Тя е просто стара приятелка, това е всичко.
Аз просто... просто й помагах.
Е, явно си свършил прекрасна работа,
защото изглежда доста щастлива.
Важно е да си горд с работата си.
Моят самолет прелетя повече от 50 метра първия път.
Изобщо не беше близо втория.
Ти... ти си бил... ти си бил пилот.
Имаш ли... идеи?
Е, може би можем да измайсторим някакъв малък тип двигател
и да го прикачим към корпуса на самолетчето.
Знаеш ли, всъщност съм доста убеден, че не можеш да направиш това.
Можем да го направим много малък така че...така че никой да не забележи.
Доколкото знам, наричат това... мамене.
Разбира се, имам само опит, нали знаеш,
с управляването на същински самолети.
Това беше през войната. Така че...
Можеш да направиш само едно нещо, момче.
Ще трябва да помислиш.
Да. Е, това каза и учителят ми.
Както и да е. Аз съм до тук.
- Здравей, Берил. - Здравей.
И на нея ли ще...помогнеш?
Благодаря ти, че се отби, синко.
- Събуди се! - Какво?
- Какво, какво, какво? - Хайде.
- Какво? - Хайде!
Какво? Какво? Какво?
Имам идея.
Знаеш ли, мога да пренеса тези на диск или... флашкa.
Какво, ще се опиташ да ме пренесеш в 21 век?
Или 20-ти.
Ето го. Ела тук. Хайде!
Това е най-великият спортен момент в историята на Австралия.
Всеки го помни, защото...
това беше... първият път, в който спечелихме.
'Австралия II' се издигна
за невероятните една минута и 18 секунди
и така застана начело когато й оставаше да плава една левга.
Това осигури победата на 'Австралия II'.
- Заобленият крилат кил... - Там.
Това направи западноавстралийския 12-метров
толкова конкурентен.
Виждаш ли го? Там. Това.
Това е крилатият кил. Добре, сега...
Те го пазиха в тайна и причината беше, че
Бен ЛЕксен, дизайнерът, той знаеше по-добре от останалите
как една лодка се движи във водата.
Киловете преди бяха такива.
Той направи неговият такъв.
Така че, какъв е твоят крилат кил?
Е, нямам крилат кил.
Тогава трябва да го намериш.
Това казват всички.
Дядо, учителят ми.
Сега и ти.
Ок. Ето ти един съвет.
Изучавай всичко, което лети.
Добре.
О, трябва да се връщам в леглото.
Хей.
- Да? - Да.
Благодаря, тате.
Хей, дядо ти имаше... разни играчки в гаража, нали?
Може би някои от тях могат да летят, не мислиш ли?
Да.
Какво?
Обувки.
Кой има нужда от толкова много обувки?
Забавляваш ли се, играейки с малките си играчки?
Не си играя, Айнщайн. Разучавам.
Разучаваш?
Виж, ако ще идваш тук и ще създаваш проблеми,
може ли да си вървиш, защото искам...
Ок, но... Баща ми преди имаше едно такова.
Знам как да го сглобя.
Супер.
Страхотно.
Ооо. Извинявай.
Много е старо, нали?
Аа, няма проблем.
- Извинявай. - Нищо.
- По-добре да се отдръпнем. - Да, хайде.
Уоо-хо-хо-хоу! Това е толкова яко!
Страхотно!
- Сега какво? - Не знам.
Ок, давай! Бягай!
Иди до оградата! Оградата! Бягай!
Наведи се, бързо!
Оу...
Не отива много по-близо от това.
Съжалявам за...
нали знаеш, че ти се подигравах за глупавия телефон
и те замерих с хартия.
Няма проблем.
Просто не бъди хулиган. Не понасям хулиганите.
Е, хулиганите и... да ме бодат с игли.
Ауч.
Приятели?
Приятели.
Никога не съм имал приятел.
Само да те предупредя, трябва да тръгнем доста рано,
ако искаме да стигнем до щатското състезание утре.
Става ли?
Там съм.
Там си?
Да. Там съм..
Разчитам на теб.
Хей. Хей, хей, хей! Ау, ау, ау.
- Събуди се. Ставай, ставай. - Да. Да. Да, идвам.
Оу, хайде!
Клайв!
Уау!
Ще се видим по-късно!
Ок, внимавайте да да не престъпите линията.
Целта ви е 25 метра, ок? Готови ли сте?
Три, две, едно, хвърляйте!
О, много добри хвърляния.
Вземете самолетите си.
Ок, наредете се, моля.
Заповядай, Дилън.
Да.
Извинете. Имате ли нещо против синът ми да се снима с вас?
Не, разбира се.
Стана ли?
- Благодаря ви много. - Няма защо. Хей.
- Късмет днес, Алекс. - Благодаря.
Здравей, Патрик. Може ли да ми дадеш автограф?
Да, разбира се.
- Благодаря. - Благодаря.
Знаеш ли, когато Мухамад Али беше на моя възраст,
вече беше почнал да се боксира.
Веднъж хванал дете да краде колелото му
и искал да се научи как да го набие.
Даваш си сметка, че Мухамад Али е бил довършен от
Паркинсон, без да може да говори, нали?
Не това е идеята, Патрик.
Хей, спри да ме наричаш така. Аз съм ти баща.
Идеята е, че е започнал отнякъде, ок?
Моят път към постигането на шампионска титла започва тук, днес.
Да бъдеш шампион не трябва да е целта ти изобщо.
Казваш, че няма значение дали печелиш или губиш?
Не. Казвам, че има значение как играеш играта.
Знаеш, че единствените хора, които казват това,
са онези, които вече са загубили.
Победителите празнуват победата.
- Здрасти. - Как ти беше името?
- Ъм, Дилън Уебър. - Джейсън Джоунс.
Две, едно, хвърляйте!
Много добре. Сега отидете да си вземете самолетчетата.
Добре, следващата група на линията.
Може ли следващата група да се нареди на линията, моля?
Така, внимавайте да не настъпите линията,
защото ако го направите, това ще бъде фаул.
Целите се в над 25 метра.
Ако хвърлите по-далеч от 25 метра днес, се квалифицирате
за националния младежки шампионат за хартиени самолетчета в Сидни.
Ще отброяваме обратно от три до едно,
и когато флагът се спусне,се постарайте да направите най-доброто си хвърляне.
Готови ли сте?
Три, две, едно, хвърляйте!
Уау!
Йес! Почти 30 метра!
Поздравления. Много добре.
Ъм, здрасти. Аз съм Дилън.
Джейсън.
Хей, трябва да вървя.
Да, много добре, Джейс. Това беше уникално.
- Благодаря. - Щастлив ли си?
Да, предполагам.
Извинете, г-н Джоунс.
Баща ми е твърде срамежлив да ви помоли за снимка.
- Затова ми каза аз да го направя. - Няма проблем, момче.
- Ела, тате. - Благодаря.
Онзи лек удар, който направи, за да спечелиш Бритиш Оупън...
- Едно, две, три. - Искам да кажа, това беше просто...
- Благодаря. - Виждаш ли?
Победителите наистина празнуват победата, дори 20 години по-късно.
Мисля, че не схващааш идеята, синко.
Така ли, Патрик? Така ли?
Къде беше?
На състезанието на хартиени самолетчета.
Което беше днес.
Може би трябваше да го сложа на една от старите видеокасети,
които винаги гледаш.
Трябваше да отида сам и почти изпуснах автобуса.
Опитах се да те събудя, но...
Да.
Но какво?
Просто реши да вземеш пари от портмонето ми?
- Да, за да си купя билет за автобуса. - Добре. Е, наказан си.
Хъм?
Направих го, защото ти не се събуждаше.
Една седмица.
Стигнах до финалите, ако те интересува.
- Супер. - Те са следващата седмица, в Сидни.
Дядо!
Какво правиш тук?
Мислех си за онова твое самолетче.
- Как излезе? - Да изляза?
Не съм затворник, момче.
Е... Знам, че ти трябва писмено разрешение, за да си тръгнеш.
Не, не. Това е просто червено тиксо.
Хей, хей, хей. Уоу, дядо. Да не би да си..
Да не би да си взел назаем тази линейка?
Предпочитам думата 'откраднал'.
Това е начинът да се пътува, момче.,
Хайде да вдигнем адреналина.
Трябва да правим това по-често, момче.
Дядо, колко закона си нарушил днес?
Три.
Четири.
Ето, това не възражда ли стари спомени?
Страхотно!
Надявах се още да е тук.
Хайде, синко.
И, ъм, си сложи това.
Ъм...твърде съм стар за това, дядо.
Точно обратното. Аз съм твърде стар за това. Но само го сложи.
But when they arrest us, I don't want to look like an idiot.
Просто го сложи и ела тук горе.
Ясно.
- Добре ли ти е? - Да.
Закопчай си колана, синко.
Това ще бъде дяволски добър полет.
Ок.
Двигателят старира. И ние се състезаваме по пистата.
- Дядо, какво правиш? - Иии се издигаме!
Ийхаа!
Врагове на 12 часа!
Дръж се!
Настигат ни, дядо! Настигат ни!
Здраво се носят към нас!
Внимавай!
Ударени сме!
- Управлението блокира! - Аз ще поема управлението.
Клапите, момче!
Вдигни клапите!
Можеш да го направиш!
Уоу!
Ийхоу!
Здравей, Джордж.
- Това правилно ли е? - Аа, да, да.
Но по-добре да опиташ да хвърляш с издигнати крила.
Да.
Пробвай.
Шегуваш се.
Оо! За Бога!
Хей, беше забавно да ме арестуват с теб, дядо.
Предупреден. Не арестуван, предупреден.
Добре. Е...
Знеш ли, наистина си страхотен, за някой толкова стар.
Ще се видим от обратната страна, момче.
Не и ако аз те видя първи!
Дилън! Събуди се!
Събуди се, Дилън. Знам, че си там!
Събуди се! Дилън!
Хайде, Дилън. Излез облечен!
Дилън! Излез от това твое ужасно легло!
Какво?!
Ще ти помагам да направиш хартиени самолетчета за Сидни.
- Оо. - Подкрепям те.
Това правят приятелите.
Да. Благодаря, приятел.
Сега побързай и ела тук.
Оо, Добре.
Е, това направо ни разхвърля.
Хей, стюардесо.
Пускат ли филми на този полет?
Побързай! Ела тук горе!
Побързай!
Донеси тези хартиени самолетчета тук горе!
Дилън!
Мислиш ли, че колата ще стигне до Сидни?
Благодаря, че правиш това, тате.
- Така ли? - Да.
Добре дошли, добре дошли на младежкото състезание за хартиени самолетчета
тук в Сидни.
Аз съм Морийн Прескот, младият шампион на Австралия за 1985!
Обичаме те, Морийн!
Всички сте избрани, защото имате страхотна дарба-
способността да превърнете това...
в това.
- Уоу. - Уухуу!
През 1999, с този самолет достигнах до състезанието
в Кейп Таун, Южна Африка.
Какво?
Толкова глупав самолет е, че помислих, че е шега.
Буу!
Оо, буу на вас.
О, както и да е..
Днес ми позволете да представя госта ни от Япония - Кими Мурояма.
Кими е текущият младши шампион за хартиени самолетчета на Япония.
Уау.
Австралия е родината на любимата ми птица, ему,
птица, която не може да лети.
Толкова се вълнувам, че съм тук, защото мога да се срещна с вас
и да видя самолетите ви.
Уоу!
Да вървим!
- Тате! - Да.
- Състезанието започва днес. - Така ли?
И... родителите са поканени.
Така че... може би можеш да дойдеш този път.
Хей. Застани тук.
Просто застани тук.
Добре, да. Готов ли си?
Направи ли я?
Хей, ъм, трябва да се обадя.
Какво?
На кого ще се обаждаш?
Просто на едно момиче.
Момиче?
- Да. - Е, ъм...
Ще те оставя насаме.
Ммммм!
Рецепция.
Ъм, исках да попитам за номера на стаята на Кими Мурояма.
- 1612. - Супер. Благодаря ви.
1612. 1612.
"Дали емутата си мечтаят да летят?"
Уау. Много си добър с думите.
Откъде взе това?
Ти го хвърли в стаята ми, идиот.
Горката ни японска гостенка е тук само от един ден,
един ден, а ти вече успя да я засрамиш
със странно любовно писмо.
- За какво говори той? - Погледни.
- Просто го върни. - Или какво?
- Или ще си имаме проблем. - Наистина ли?
- Да. - И какъв ще бъде той?
Не знам, но предполагам, че ти скоро ще разбереш.
Така ли?
Уупс. Извинявай.
Той не си заслуужава.
Да.
"Дали емутата си мечтаят да летят?"
- Твърде много? - Красиво е.
И така, вие сте избраните финалисти
от цяла Австралия.
Днес ще се състезавате в серия от изпитания.
Победителите ще се класират
за Световния младежки шампионат за хартиени самолетчета в Токио, Япония!
Ок, всички се подредете с останалите от отбора си и късмет!
Когато дам знак, готови, на място, старт!
Десет. Девет. Осем. Седем. Шест.
Пет. Четири. Три. Две. Едно И спрете.
Заемете позиции.
OK.
Три, две, едно. Давайте!
Победете това.
Ето за това говоря.
Уау.
Здрасти.
Това беше страхотно. Наистина невероятно.
Благодаря.
Какво правиш с горкото самолетче?
Това е кит.
Ясно.
Баща ми винаги казваше да гледаме природния свят,
за да намерим отговори на житейските въпроси.
И си сигурна, че това действа?
Да.
Добре.
Нямаше ли да е чудесно, ако не беше важно само
чий самолет ще прелети най-далеч?
Ако трябваше да направим нещо красиво или изненадващо?
Това е състезанието, което искам да спечеля.
Ти си луда.
Напълно луда.
Това е то- последното изпитание.
Ако успеете, ще представлявате Австралия
на световния шампионат в Токио.
Целта е да достигнете края на 50-те метра в басейна
без да се засилвате.
Самолетът ви трябва да докосне далечния край на басейна.
Ако не докоснете ръба на басейна
няма да отидете в Токио.
Ок, време е за хвърляне. Да започнем от този край.
И давайте!
Ооо!
Давай!
Ооо!
Давай!
Съдии, моля ви, можете ли да й помогнете?
Така. И давайте!
И...
давайте.
Уооу!
Хайде! Уухуу!
Уухуу!
И давайте!
Да! Това са нашите победители!
Дилън и Джейсън са нашите победители!
Нашите австралийски представители, които отиват в Токио!
Да представляват Австралия!
Тате? Тате, тате, тате.
Тате, тате.
Втори в Австралия.
- Това е страхотно. - Да, това е страхотно.
Само трябва да поработя върху разстоянието. Това ще ми спечели финалите.
Мисля, че трябва да започнем да тренираме уикендите,
за да можем да намерим моя крилат кил.
Представи си колко добре ще бъде тогава.
Е, финалите са в Япония.
И?
Мога ли да отида?
Япония?
- Япония е скъпа. - Знам.
Но мислех, че ако, първо, започнеш да работиш
и, второ,, аз си намеря работа след училище,
бих могъл поне да стигна до там и обратно.
Да, може би.
"Да, може би"? Какво означава това?
Това означава ли, че ще започнеш да работиш?
- Мога ли да си намеря работа след училище? - Шшш. Не мога...
Толкова е... О, Япония е.
Работа след училище е.
Това е абсурдно.
Няма да се получи. Съжалявам.
Съжаляваш? Не, не съжаляваш.
- Не съжаляваш. - О, хайде де.
В Сидни сме. Ти беше тук вътре през цялото време.
Дори не дойде на състезанието,
което е причината да сме тук.
Погледни. Виж това.
Там навън има цял свят, ясно?
Ти не... Просто не разбираш.
Аз не разбирам? Ти не разбираш, тате!
Ти не разбираш. Аз съм на 12 и разбирам.
Тя е мъртва.
Няма да се върне.
Никога.
Няма да я видим отново.
- Браво. - Благодаря.
Страхотна работа, Дилън. Поздравления!
Благодаря.
- Здрасти. - Здрасти.
Знаеш ли, ще се радвам да поддържаме връзка.
- Би било страхотно. - Мислех си по Скайп?
Да.
Оу!
Ок ли си?
Извинявай. Готова ли си да те закарам до летището?
Съдиите го организираха с баща ми.
- Какво? - Да. Сега си тръгваме.
- Хайде. - O. OK. Не знаех това.
- Чао, Дилън. - Чао, чао, Кими.
Скайп адресът.
Изпусната топка!
Дилън!
- И? - Завърших втори.
Класирах се за световния шампионат.
- Oо! - Oо!
Токио.
Това е в Китай, нали?
Оо, Дилън, момчето ми. Поздравления.
Безупречна работа, приятелю. Вътре. Хайде.
Знаете процедурата. Време за сомбреро, хора.
Време за сомбреро.
Спри, Клайв.
Как го правиш, Клайв?
Как оставаш там горе толкова дълго?
- Здрасти. - Здравей.
- Как си? - Добре съм. Добре съм.
Това съм аз.
Тук живея.
Здрасти! Здравей.
- Здрасти. Хей. - Извинявай. Това беше майка ми.
Здрасти. Ъм... ти беше права.
Отговорът е в природния свят.
Открих, че при грабливите птици,
размахът на крилете им ги държи във въздуха толкова дълго.
Така че представи си, че това е птицата - тя някакси...
си променя размаха на крилете.
- Oо! - Променя се, докато тя се носи.
И това я поддържа високо.
Вземи хартия. Ще ти покажа нещо.
Ако харесваш птици, ще харесаш това.
Последвай ме. Хвани този край.
И го сгъни по ръба така.
Така, това се нарича линия на долината.
- Така ли? - Точно така.
И сега, по-трудната част. Виждаш ли?
Нарича се диамантена форма.
- Това? - Да.
Сег, притискането за шията и клюна.
И готово!
Виждаш ли? Можеш да превърнеш хартията във всичко.
Страхотно е.
Благодаря, Кими.
Разкажете ни за децата, които отиват в Токио.
- Oо! - Дилън и Джейсън.
Дилън и Джейсън, Дилън и Джейсън. Те са уникални.
Имат два много различни самолета.
Две много различни техники.
Тате, тате, тате!Аз съм по телевизията! Аз съм по телевизията!
Хайде, хайде, хайде. Ела тук.
Джейсън и Дилън, нашите световни шампиони.
Хванах го, хванах го. OK. Записва.
- Какво е чувството? - Това е другото момче.
Голяма гордост. Всъщност съм развълнуван.
Различно събитие, което е уникално.
- Той си има свое нещо. Ъм... - Патрик.
Явно имаш голям талант за правене на хартиени самолетчета.
- Каква е тайната? - Е, виждате ли,
тайната при правенето на перфектния хартиен самолет
е да изучаваш траекторията му на летене в пространство
без абсолютно никакво движение на въздуха.
И тази възможност беше предоставена
на Джейсън днес в Сидни.
Правилно. Изучавах как самолетът ми работи.
Наистина е уникален. Бях впечатлен от...
Това е малко нечестно.
И ще бъде удивително. Повярвайте ми.
Дори не можем да си позволим моя полет.
Сред останалите новини, среща между здравн министри
от Австралия и Нова Зеландия подркепи искане за задължителна оценка
на генно модифицирани храни.
Ела с мен.
- Хайде. - Сега?
Хайде!
- Хайде! - Къде отиваме?
- Къде отиваме?
Хайде!
Какво мислиш?
Изкупувайте, хора. Изкупувайте здраво.
- Хайде. Твърде много е. - Какви са тези?
Всичко, което виждате на масата. Искате ли?
Твърде много е.
Здравей, Мейбъл. Нещо?
- Нищо. - Не си продал нищо?!
Г-н Хикенлуупър?
Как вървим с парите? Може би половината нужното.
Извинявай, приятел.
Но, виж, денят още не е свършил. Горе главата.
Синко!
Дядо!
- Синко! - Дядо!
И така, къде да го поставим?
Уaу!
Виж това.
- Торти! Торти! - Джордж.
- Много добре наистина. - Дами.
Дами. Дами.
Колко е пианото?
То не се продава.
Хайде, човек. Всичко се продава.
Добре ще ми дойдат парите, но, ъм...
- Не, просто не се продава. - Две хиляди.
Струва много повече от това, човек.
OK, OK. Виж... 2,5 хиляди.
Не, съжалявам.
Има сантиментала стойност.
Няма нищо по-сантиментално от пачка пари, приятелю.
OK. Три хиляди. Нито пени повече.
На жена ми е.
Е, по-добре я доведи тук.
Тя може и да успее да те вразуми.
Очевидно не го използва.
Моля ви.
Да. Ъм...
Да, съжалявам. Аз...
Аз...просто го искам за дъщеря си.
Тя...тъкмо започва. Добра е.
Много е талантлива. Но, ъм...
Съжалявам.
Oу.
Ако си промениш решението, ъм, ми се обади.
Доста продажби, а?
Да, добре е.
Искаш ли просто да го сложим тук?
- O, да. - Благодаря, приятел.
OK. Сумирах събраните пари от днешното събитие.
Oо, да.
И?
$1,745.65.
1,000?
Уау!
Онези стари дами с тортите?
Те допринесоха доста.
И това, Дилън, е достатъчно, за да може един от вас да стигне до Япония.
Г-н Хикънлуупър.
И вие... сигурен ли сте, че сте преброил правилно?
Дилън. Аз съм учителят ти по математика.
Хей, всички! Отивам в Япония!
Страхотно! О, чудесно!
- Супер за теб! - Готино, Дилън!
- Благодаря ви, г-н Хикънлуупър. - Няма проблем, момче.
Не ми трябва ваксина,
за да отида в Япония, нали?
Не, момче, не и за Япония.
Това е добре.
Просто не понасям игли.
Иди и кажи на баща си, ок?
Хей. Ние...
Напръскай тате.
Напръскай тате!
Напръскай тате.
Ууоуу!
Кажи "Здрасти, тате."
"Здрасти, тате!"
Ще влизаш ли във водата?
Мммуа!
Просто ела на летището, тате, моля те?
Ти ще се справиш.
Знм, че ще се справя, но...
- Не мога да те оставя така. - Ок съм.
- Добре. Тогава няма да отида. - Да, ще тръгваш.
Няма да отида.
Ще отидеш и ще си прекараш страхотно.
Защото обичаш това, нали?
- Да. - Обичаш хартиените си самолетчета.
Обичам ги.
Защо ги обичаш толкова?
Хмм?
Защото...за тези кратки мигове, в които самолетът лети...
Ммхмм?
Мога да забравя.
Да забравиш какво?
Това.
Аз, ъм...мислех, че може да се зарадваш нещо да ти напомня за вкъщи,
ако ти липсваме.
О, ти все още си любимото ми живо изкопаемо.
И така, продължаваш напред и взимаш участие
в това голямо приключение, младежо.
Ще го направя.
Може ли да проверяваш тате?
Просто да го наглеждаш?
Добре.
Забавляваш ли се?
Да.
Дами и господа, нашата нашата церемония скоро ще започне.
Моля, заемете местата си.
Кими!
Ти успя.
Хей!
Не искаш ли да отидеш да се зпознаеш с някои от тези хора?
Знаеш, че нямам време за това, Патрик.
Спри да ме наричаш Патрик. Аз съм баща ти.
- Как си? - По-добре след като си тук.
- Изглеждаш добре. - Да.
Това е забавно. Вълнуващо е.
Това е идеята. Имаш нужда да се представиш по-добре, нали?
Трябва да се фокусираш върху мен. Те са врагът.
Не, не са - те са приятни хора,
които правят хартиени самолетчета за хоби.
Морийн Прескот, моля, елате на сцената.
Не можем да бъдем приятели с тях, ок?
Те са конкуренция, ок? Конкуренция.
Искаш ли да се прибера вкъщи като загубеняк?
Е, мисля, че това е прост въпрос.
О, да, така е.
Искаш ли да се прибера вкъщи като загубеняк?
- Е, не, но... - Добре. Сега го докажи.
Моля, елате на сцената.
Добре дошли на всички, в Императорската градина на Токио.
Петте стъпки в традиционния процес
на правене на хартиени самолетчета са тук в градината днес.
- Ийу! - Мирише!
Преди да сгънете хартията,
трябва да разбирате и оценявате
как се прави хартия.
- Аригато. - Благодаря.
Оу!
Хей, спри!
От какво се страхуваш? Това е просто хартия.
Хей, приятел.
Какво си мислиш, че правиш?
Освен че засрамваш 20 милиона австралийци.
- Млъквай. - Какво каза току що?
- Чу ме. - Какво каза току що?
Помисли си какво ще стане след няколко минути.
Как мислиш, че ще се развият нещата за теб?
Хей.
Ще отидеш да плачеш при баща си,
когато завършиш последен на финалите по-късно, нали?
Разкарай се, Джейсън. Справяш се чудесно
със задачата да се лишиш от каквито и да е било приятели.
Може и да го правя.
Но поне баща ми е тук, за да ме види как печеля.
- Ясно. - Бял боклук.
Дилън!
Изглежда, че си си навехнал китката.
- Ще отнеме седмица да се възстановиш. - Седмица?
Това е... това е китката, с която хвърлям.
Трябва да я използвам утре.
Добре, че имаш друга китка.
Oо. Ха-ха.
Какво стана? Какво стана?
Спънах се.
Спъна се?
Да, аз... спънах се. Наистина, няма проблем.
Наистина.
Почини си. Утре ти предстои големият ден.
Ъм, така като гледам,
няма да правя нищо утре.
Вероятно има едно нещо, което можем да направим.
Така ли? Какво... какво?
Наистина ли искаш тази китка да се оправи?
Да. Каквото и да е. Каквото и да е.
Аа, не се притеснявай. Само още 12.
Не е толкова зле.
Как си?
Не много добре.
Може ли да погледна?
Е, то е...
Приятелите не пазят тайни един от друг.
Да.
Това е майка ми.
Оо. Красива е.
Тя... тя почина преди пет месеца.
Беше учителка по пиано.
Какво се случи?
Ъм, катастрофа.
О. Много гадно.
Да. Ужасно.
Значи баща ти не е дошъл, заради работа?
Е, баща... баща ми не е работил много след катастрофата.
Да, е..всъщност не е правил почти нищо.
Изобщо.
Благодаря.
Това е уникално.
Трябваше просто да го оставя на мира. Аз...
Не трябваше да казвам нищо на Джейсън.
Това момче е хулиган.
Ти направи правилното нещо.
Да, но... струва ли си да загубя, заради това?
Печеленето и губенето нямат значение.
- Хайде де. - Нямат.
Целта е да направиш нещо красиво и изненадващо.
Като книгата ти.
Виж, знам какво казваш,
но все пак искаш да спечелиш, нали?
Ако трябва да ме питаш, значи е си слушал
и не ме познаваш изобщо.
Моля?
Тръгваш ли си?
Какво?
Какво стана?
Хей.
Дилън, нали?
Да. Да.
Мислиш ли, че ще победиш утре?
Не знам. Но наистина, наистина искам.
Да? Защо така?
Е... Нали знаеш, всеки обича победителите. Нали?
И ако... ако се върна вкъщи като победител, може би баща ми...
ще иска да прекарва време с мен.
Е, знаеш ли какво? Той е семейство, момче. И понякога...
Понякога отнема известно време да започнат да се държат добре.
Но, ъм, ако останеш до тях,
в крайна сметка ще стане.
Е, дано да сте прав. Благодаря, г-н Джоунс.
Здрасти, тате. Как вървят нещата?
Надявам се добре. Ъм...
Токио е супер. Е, всъщност, е уникален.
Ъм, днес научих всичко за правенето на хартия
в древните градини.
Това беше доста яко.
Финалът започва утре.
Доста съм нервен. Работих върху самолетите си.
Ъм... Да, всичко е страхотно.
Ъм... Оо. Навехнах си китката, което е... малко неприятно.
Но съм по-добре, благодарение на акупунктурата,
което беше доста добре, но, ъм...
Да. Прекарвам си невероятно.
Много е забавно. Надявм се да се върнем тук някой ден.
И...
Исках... исках да ти кажа, че...
ще бъда до теб...
колкото... колкото време е нужно.
Да.
Надявам се, че раазбра това. Ъм...
Да. Е, ще... се видим скоро.
Пожелай ми късмет.
Ъм... Обичам те, татко. Чао.
Добре дошли на осемте финалисти на тазгодишния
световен младежки шампионат за хартиени самолетчета!
Днешното състезание се гледа в цял свят!
Дилън! Дилън! Дилън! Дилън!
Дилън! Дилън!
Финалистите биха ли се преместили в зоната за състезание?
- Късмет. - Не ми трябва късмет.
Надявам се да се порежеш на хартията много гадно.
Късмет, Кими.
Давай, Дилън!
Правилата остават същите.
Ще имате 90 секунди да направите самолета си.
Този път ние ще измерим
дистанцията електронно.
Чудесно.
Готови ли сте?
Можете да се справите!Можете да се справите! Можете да се справите!
Аах!
Остават 45 секунди!
Oо! Още 10 секунди. Хайде да започнем обратно броене.
Спрете!
Моля, заемете позиции.
Моля, пригответе се.
Хаде, хайде, хайде. Почти стигна.
Успях! Йеа-хе-хе-хеее!
Не!
Йес!
Уникално е.
Уаау!
Тате! Тате!
Красиво е.
Да. Намерих своя крилат кил.
Беше Клайв.
- Клайв? - Да. Клайв.
OK.
- Благодаря, тате. - Добре се справи, приятел
Ще бъдеш до мен, нали?
Да.
Колкото и време да отнеме.
Обещавам.
Имаме имената на победителите!
Трето място - Джейсън Джоунс!
Върви. Върви да поздравиш приятелите си, приятел.
Второ място - Кими Мурояма!
Първо място... Дилън Уебър!
Бам!
Поздравления.
Благодаря, приятел.
Дилън! Събуди се! Знам, че си там!