FILM TRADUS DE Richard RAHAT PENTRU FILMEHD
Dylan!
Clive!
Pe mai târziu.
Dylan. Drăguţ telefon.
Aştepţi un apel din 1997?
- Opreşte-te! - Pe bune?
Bună dimineaţa. Ştiţi şmecheria. E timpul pălăriei sombrero.
Toate dispozitivele în pălăria Sombrero a Bucuriei.
Mulţumesc, domnilor.
Totul e bine-n dimineaţa asta?
Mulţumesc foarte mult.
Kevin. Tot ce ai, te rog. Mulţumesc, Kevin.
- Stai. - Aşa.
- Da. - Mulţumesc. Altceva?
- Mă gândeam că mai ai. - Mai am.
- Jucător mai eşti. - Şi asta.
- Poate că mai sunt. - Scuze. Mai am una.
Încă un telefon. Toţi au nevoie de câte două.
Am terminat? Măcar îţi citeşti cărţile, care sunt...
Mulţumesc foarte mult.
În această dimineaţă, vom începe cu un test.
V-am făcut! De fapt ne vom distra foarte tare astăzi.
Am un student din Melbourne. Salutaţi-l pe Jethro.
- Bună, Jethro. - Bună, copii.
O să ieşim pe hol şi-o să scoatem scaunele. O să facem acest lucru în linişte.
Astăzi, am să vă învăţ cum să faceţi un avion de hârtie perfect.
Prima oară, o să-l faceţi cum doriţi voi.
Puteţi crea propriul design, cum doriţi voi.
O să dăm foile mai departe. Mai departe. Aşa.
Şi mai târziu o să vă învăţ nişte ponturi.
- Cine o să facă cel mai bun avion? - Eu am să-l fac.
- Nu eu. - Nu tu? Haide!
Unde-i încrederea?
Cât de departe credeţi că puteţi arunca avioanele?
- 10 metri? 5 metri? - 50.
50? Visezi.
Recordul Mondial este de 69.13 metri.
E foarte mult.
Să te califici la un turneu de juniori trebuie să arunci cel puţin 25 de metri,
ceea ce înseamnă că trebuie să treacă de acel zid şi de verandă.
- Poate cineva să facă asta? - Noi putem.
- Credeţi că puteţi face asta? - Putem face asta.
- Credeţi voi? Vom vedea. - Ştim c-o vom face.
Dacă aţi terminat, avioanele de hârtie sus.
Sunt unele reuşite. Foarte bine. Sus. Ridicaţi-le.
- Toată lumea sus. - Haideţi.
Haideţi. Mutaţi scaunele. Vom vedea cine dă cel mai bine.
Să văd avioanele. Bun. Bun. Interesant.
Bun. Sunteţi gata? Pregătiţi? La semnalul meu.
Unu, doi, trei!
Haideţi!
E incredibil.
- Care-i numele tău? - Dylan Webber.
Te-ai gândit să-ţi începi o carieră din asta?
- Făcând avioane de hârtie? - Da.
Tată!
Tată, tată.
- Ghici ce. - Ce?
Dacă fac un avion de hârtie să zboare 25 de metri în competiţia de duminică,
pot să merg la turneul de juniori din Sidney.
Va fi foarte amuzant şi ne putem antrena în weekenduri.
- Deja am reuşit să... - Scuze, ce?
- Ce? - N-ai mers la servici astăzi, nu?
Trebuie doar să te ridici.
- Bine. Ştiu. - Da.
M-am ridicat.
Spune-mi mai multe despre avioanele de hârtie.
Spune-mi despre cei 25 de metri.
Dacă pot face un avion de hârtie să zboare 25 de metri.
- Da? - Voi avea şansa să concurez
în turneul de juniori din Sidney.
- Da? - Deja a zburat.
Ăsta a fost avionul, înainte de aterizare a fost altfel...
Crezi?
Personal, cred că-i vorba despre cum îndoi hârtia.
Cum îi faci vârful...
- să taie aerul. - De unde ştii toate astea?
Plisarea şi îndoirea şi toate...
Mama m-a învăţat.
- Ce vom mânca la cină? - Nu ştiu. Ce vrei?
Orice.
Ce zici de astea?
Favoritele tale.
Nouă, zece. De abia aştept.
Şapte, şase. Dylan are aptitudini.
Cinci, patru. Zboară până la uşă!
Trei, doi, unu. Bun. Să-nceapă distracţia.
- Da. Suntem pe cale să începem. - Minunat.
- Bun. - Începem.
- A fost stânjenitor. - Din nou.
Din nou.
Din nou!
Nu ai idee cât de iritant poate fi acel "din nou."
Din nou.
- Ce mă fac? - Te gândeşti.
Nu-i un sfat foarte bun venind de la un profesor.
Ca profesor, îţi spun să-ţi foloseşti creierul şi să afli o soluţie.
Suntem pe cale să ajungem la secţia 3. Am terminat?
- Da. - Genial!
Aşa faci o bucată de hârtie să zboare 25 de metri.
Încearcă să nu fi enervant toată viaţa, Kevin. Înapoi la locul tău.
Unde-am rămas?
- Mă bucur să te văd din nou. - Mulţumesc. Plăcerea-mi aparţine.
Bunicule!
Dylan!
Ce faci, prietene?
Cine-a fost acea doamnă, bunicule?
E o prietenă veche, atâta tot. O ajutam cu ceva.
Înseamnă c-ai făcut o treabă bună pentru c-a arătat fericită.
E important să ai mândrie în ceea ce faci.
Avionul meu a zburat 50 de metri prima oară.
După aceea nici măcar până la jumătate.
Ai fost un pilot. Ai vreo idee?
Poate că putem crea un fel de motor mic şi să-l punem la avionul tău.
Sunt destul de sigur că putem face asta.
Îl putem face foarte mic şi nimeni nu-l va observa.
Cred că-i spune trişare.
Am avut experienţă doar cu motoare de zbor.
În timpul războiului. Ai o singură opţiune.
Pune-ţi mintea la contribuţie.
Aşa a spus şi profesorul meu.
Până aici merg eu.
Beryl.
Şi pe ea trebuie s-o ajuţi?
Mersi c-ai trecut, copile.
- Trezeşte-te! - Ce? Ce?
- Haide! - Ce? Ce?
- Ce? - Am o idee.
Pot să le pun pe toate pe-un DVD sau un hard extern.
Încerci să mă tragi şi pe mine în secolul 21?
Sau măcar în 20.
Am priceput. Vino aici!
E cel mai mare moment al echipei australiene.
Toţi şi-l amintesc pentru că atunci s-a câştigat prima oară.
"Australia II" a scos un timp de 1 minut şi 18 secunde
şi cu acest timp, se afla pe primul loc în clasament.
Şi acest lucru a făcut să câştige.
- Chila în formă de bulb... - Acolo.
A făcut vasul "Australian II" să fie atât de eficient.
Vezi? Acolo. Acea chilă.
A ţinut acest lucru secret pentru că inginerul Ben Lexcen,
ştia mai bine ca oricine cum merge un vas în apă.
Chilele de obicei sunt aşa. A lui a fost aşa.
Care-i chila ta?
- Nu am aşa ceva. - Atunci ai face bine s-o găseşti.
Asta spun toţi.
Bunicul, profesorul.
Şi acum tu.
Bun. Uite un sfat.
Studiază tot ce zboară.
Bine.
Ar trebui să merg la somn.
- Da? - Da.
Mersi, tată.
Bunicul tău a avut nişte... jucării în hambar, nu?
Poate unele pot zbura, ştii?
Da.
Ce?
Papuci.
Cine are nevoie de atâţia papuci?
Te distrezi jucându-te cu jucăriile tale?
Nu mă joc, Einstein. E o cercetare.
Aia-i cercetare?
Dacă vii aici să faci probleme, poţi pleca, pentru că vreau să...
Bine, dar... Tatăl meu obişnuia să aibă una de aia.
Ştiu cum să-i dau drumul.
Super.
Grozav.
- Scuze. E foarte veche? - E-n regulă.
- Scuze. - E-n regulă.
- Ai face bine să te dai la o parte. - Da, haide.
- E atât de tare! - Grozav!
- Ce se întâmplă acum? - Nu ştiu.
Bun, fugi! Fugi!
Lângă gard! Acum!
Lasă-te jos, repede!
Nu se poate mai aproape de atât.
Scuze pentru faza cu telefonul şi c-am dat cu hârtie în tine.
E-n regulă.
Doar nu fi un bătăuş. Nu suport bătăuşii.
Bătăuşii şi să iau injecţii.
Prieteni?
Prieteni.
N-am mai avut aşa ceva înainte.
Te anunţ de pe acum... trebuie să ne trezim foarte devreme
dacă vrem să ajungem la acea competiţie de mâine. Bine?
Promit.
Promiţi?
Da. Promit.
Mă bazez pe tine.
- Trezeşte-te. Scoală-te. - Da. Da. Vin.
Haide!
Clive!
Pe mai târziu!
Aveţi grijă să nu călcaţi linia. Vrem 25 de metri, da?
Sunteţi gata? Trei, doi, unu, aruncaţi!
Foarte bune aruncări.
Luaţi-vă avioanele.
Bun, următorul grup la linie.
Am ajuns, Dylan.
Da.
Scuză-mă. Te superi dacă fiul meu face o poză cu tine?
Nu, chiar deloc.
- Ai făcut? - Mulţumesc foarte mult.
- Toate cele bune, Alex. - Mulţumesc.
- Patrick. Poţi să-mi dai un autograf? - Desigur.
- Mulţumesc. - Mulţumesc.
Când Muhammad Ali a fost de anii mei, a început deja să facă box.
A prins un copil că i-a furat bicicleta şi-a vrut să-nveţe cum să-l bată.
Realizezi că Muhammad Ali a ajuns cu boala Parkinson.
- Neputând să vorbească, nu? - Nu asta-i ideea, Patrick.
Nu-mi mai spune aşa. Sunt tatăl tău.
Ideea e c-a început de undeva, da?
Drumul spre a deveni campion începe aici, astăzi.
Nu fiind un campion trebuie să fie scopul tău.
Spui că nu contează dacă pierd sau câştig?
Nu. Spune că-i important cum joci jocul.
Ştii că doar cei ce-au pierdut deja spun acest lucru.
Câştigătorii sărbătoresc victoria.
Care-i numele tău?
- Dylan Webber. - Jason Jones.
Aruncaţi!
Foarte bine. Luaţi-vă avioanele acum.
Următorul grup la linie.
Următorul grup la linie?
Aveţi grijă să nu călcaţi linie, pentru că ăsta ar fi fault.
Ţinta-i 25 de metri.
Dacă aruncaţi 25 de metri, vă calificaţi la turneul de aruncat avioane din Sidney.
O să număr de la trei şi la semnal, arătaţi cea mai bună aruncare.
Sunteţi gata?
Trei, doi, unu, aruncaţi!
Da! Aproape 30 de metri!
Felicitări. Foarte bine.
Sunt Dylan.
Jason.
Trebuie să merg.
Bravo, Jase. Ai fost uimitor.
- Mersi. - Eşti fericit?
Da, cred.
Scuză-mă, dle Jones. Tata e prea timid însă vrea o poză cu dvs.
- Mi-a spus să vă spun asta. - E-n regulă.
- Vino aici. - Mersi.
Câştigând turneul din Anglia... A fost...
- Mersi. - Vezi?
Învingătorii sărbătoresc victoria, chiar şi 20 de ani mai târziu.
Cred că nu vezi ideea.
Oare, Patrick? Oare?
Unde-i fost?
La competiţia de avioane de hârtie.
Care a fost astăzi.
Poate ar trebui să mă uit şi eu la ceea ce te uiţi în fiecare zi.
A trebuit să merg singur şi aproape am ratat autobuzul, bine?
Am încercat să te trezesc, dar...
Da.
Dar ce?
Ai decis să iei bani din portofel?
- Da, să-mi cumpăr un bilet. - Bine. Eşti pedepsit.
Da.
- Am făcut-o pentru că nu te-ai trezit. - O săptămână.
Am ajuns în finală, în caz că te interesează.
- Super. - E următoarea săptămână în Sidney.
Bunicule!
Ce cauţi aici?
M-am gândit la acel avion al tău.
Cum ai ieşit?
Să ies? Nu-s un prizonier de război, fiule.
Ştii că-ţi trebuie permisiune să poţi ieşi.
Nu. Aia-i o porcărie.
Bunicule. Ai împrumutat acea ambulanţă?
Prefer cuvântul "furat."
Aşa se călătoreşte, fiule.
Hai să ne distrăm puţin.
Ar trebui să facem asta mai rar.
Bunicule, câte legi ai încălcat astăzi?
Trei.
Patru.
Nu-ţi provoacă nişte amintiri?
Minunat! Speram să mai fie aici.
Haide, fiule.
Pune-ţi asta.
Sunt prea bătrân pentru asta.
Din contră. Eu sunt prea bătrân. Doar pune-o.
Dar când ne arestează, nu vrea să par un idiot.
Doar pune-o şi urcă aici.
Bine.
- Eşti gata? - Da.
Pune-ţi centura. O să fie un zbor al naibii.
Bine.
Pornesc motoarele. Şi mergem pe pistă.
- Bunicule, ce faci? - Şi decolăm!
Inamici la ora 12!
Aşteaptă!
Sunt pe noi, bunicule! Ne urmăresc!
Vin foarte tare!
Ai grijă!
Suntem loviţi!
- Nu-l mai pot controla! - Preiau eu controlul.
Flapsurile, puştiule!
Ridică flapsurile!
Poţi s-o faci!
George.
- Aşa? - Da.
Dar când arunci, nu uita să fie flapsurile ridicate.
Da.
Încearcă.
Cred că glumeşti.
A fost amuzant să fiu arestat cu tine, bunicule.
Avertizat. Nu arestat, avertizat.
Bine. Păi...
Chiar eşti de treabă, pentru cineva de vârsta ta.
- Ne vedem pe cealaltă parte, copile. - Nu şi dacă te văd eu primul!
Dylan! Trezeşte-te!
Trezeşte-te, Dylan. Ştiu că eşti acolo!
Trezeşte-te! Dylan!
Haide, Dylan. Ieşi afară cu hainele pe tine!
Dylan! Ieşi afară din patul ăla puturos!
Ce?!
Te ajut să faci avioane pentru Sidney.
Te susţin. Asta fac prietenii.
Sigur. Mersi.
- Grăbeşte-te şi hai aici. - Bine.
Cam nasol.
Însoţitorule, se poate vedea un film în acest avion?
Grăbeşte-te! Hai aici!
Grăbeşte-te!
Ia celelalte avioane şi vino!
Dylan!
Crezi că maşina va ajunge până-n Sidney?
Mersi că faci asta, tată.
- Da? - Da.
Bun venit la competiţia de aruncat avioane de hârtie din Sidney.
Sunt Maureen Prescott, campioana junioară a Australiei în 1985!
Te iubim, Maureen!
Aţi fost cu toţii aleşi pentru că aveţi un dar minunat...
o abilitată să transformaţi asta...
în asta.
În 1999, acest avion m-a făcut să concurez în Cape Town, Africa de Sud.
Ce? E un avion slab. Credeam că-i o glumă.
Vai de mine.
Oricum...
Astăzi, vrea să vă prezint oaspetele nostru din Japonia... Kimi Muroyama.
Kimi este concurentul Japoniei în turneul juniorilor.
Australia este casa păsării mele favorite, struţul,
o pasăre ce nu poate zbura.
Sunt încântată să mă aflu aici, pentru că vă voi cunoaşte
şi vă voi vedea avioanele.
Să mergem!
- Tată! - Da.
- Competiţia începe astăzi. - Da?
Şi părinţii sunt invitaţi.
Poate că poţi să vii de data asta.
Stai aici. Doar stai aici.
Bun. Gata?
Ai făcut poza? Trebuie să dau un apel.
Ce?
- Cui? - Unei fete.
- Unei fete? - Da.
Te las atunci, nu te deranjez.
Recepţia.
Vreau să ştiu camera unei persoane pe nume Kimi Muroyama.
- 1612. - Mulţumesc.
1612.
"Struţii visează sau zboară?"
Chiar eşti scriitor.
- Cum ai luat aia? - Ai aruncat-o-n camera mea, idiotule.
Vizitatoarea noastră a fost aici doar de-o zi
şi tu ai reuşit s-o faci de râs cu scrisorile tale de dragoste patetice.
Despre ce vorbeşte?
- Doar dă-o înapoi. - Sau ce?
- Sau vom avea o problemă. - Pe bune?
- Da. - Şi care-ar fi aia?
Nu ştiu, dar cred că vei afla.
Zici tu?
Scuze.
Nu merită.
Da.
"Struţii visează sau zbor?"
- Siropos? - E minunat.
Voi sunteţi finaliştii aleşi din toată Australia.
Astăzi, veţi concura într-o serie de provocări.
Câştigătorii vor merge la campionatul mondial de aruncat avioane de hârtie
în Tokio, Japonia.
Formaţi echipele şi multă baftă!
Pe locuri, fiţi gata, începeţi!
10. 9. 8. 7. 6.
5. 4. 3. 2. 1. Opriţi-vă.
Poziţionaţi-vă.
Bun.
Trei, doi, unu. Aruncaţi!
Învinge avionul ăsta. Despre asta vorbesc.
A fost grozav. A fost incredibil.
Mulţumesc.
Ce-i faci săracului avion?
E o balenă.
Sigur.
Tatăl meu spunea să mă uit la natură
pentru răspunsuri potrivite provocărilor.
Şi sigur funcţionează?
Da.
Bine.
N-ar fi fost mai interesant dacă nu-i doar despre cât de departe zboară?
Dacă era despre crearea unui lucru frumos şi inspiraţional?
Aia-i o competiţie pe care aş vrea s-o câştig.
Eşti supărată. Foarte supărată.
Asta-i ultima provocare.
Dacă reuşiţi, veţi reprezenta Australia la mondialul din Tokio.
Trebuie să ajungeţi cu avionul pe cealaltă parte a piscinei o distanţă de 50 de metri.
Avionul trebuie să atingă bordura bazinului.
Dacă nu atinge, nu veţi merge în Tokio.
E timpul să aruncăm. Să începem de aici.
Aruncă!
Vă rog, puteţi s-o ajutaţi?
Bun. Aruncă!
Şi... aruncă.
Haide!
Şi aruncă!
Da! Ăştia-s câştigătorii noştri!
Dylan şi Jason sunt câştigătorii!
Reprezentativii Australiei merg în Tokio!
Reprezentând Australia!
Tată? Tată, tată.
- Al doilea din ţară. - Minunat.
Da, e minunat. Trebuie să lucrez la distanţă.
Aşa o să câştig finala. Trebuie să ne antrenăm în weekend
ca să-mi găsesc chila. Ce bine-ar fi atunci.
Mondialul are loc în Japonia. Deci?
Pot merge?
Japonia?
- Japonia e scumpă. - Ştiu.
Dar m-am gândit că dacă, unu, începi să lucrezi
şi doi, îmi găsesc o slujbă după şcoală, aş putea avea bani până acolo şi înapoi.
Da, poate.
"Da, poate"?
Ce-nseamnă asta? Înseamnă că te vei pune pe lucru?
- Pot să mă angajez? - Nu pot să...
E atât de...
Vorbim de Japonia.
E un servici de după şcoală.
E ridicol.
Nu se va întâmpla.
Îmi pare rău.
Îţi pare rău? Nu, nu-ţi pare.
- Nu-ţi pare rău. - Haide.
Suntem în Sidney. Ai stat aici tot timpul.
Nici măcar n-ai venit la competiţie, motiv pentru care eşti aici.
Uită-te aici.
E o lume acolo, da?
Nu pricepi.
Eu nu pricep? Eu nu pricep, tată? Tu nu pricepi. Am 12 ani şi pricep.
E moartă. N-o să se mai întoarcă.
Niciodată. N-o s-o mai vedem.
- Bravo. - Mersi.
- Bravo, Dylan. Felicitări! - Mersi.
- Aş vrea să păstrăm legătura. - Ar fi minunat.
Mă gândeam pe Skype?
Da.
- Ce? - Scuze.
Eşti gata să vii la aeroport? Oficialii vin cu tata.
- Ce? - Da. Plecăm acum. Haide.
Bine. Nu ştiam.
- Pa, Dylan. - Pa, Kimi.
Adresa de Skype.
Grămada cere vârf!
Dylan!
- Şi? - Pe locul doi.
Merg la mondiale.
Tokio. E-n China, nu?
Dylan, băiete. Felicitări. Bună treabă, prietene.
Înăuntru. Haide. Ştiţi şmecheria.
- Pălăria Sombrero. - Timpul pălăriei.
Opreşte-te, Clive.
Cum o faci, Clive?
Cum de stai în aer atât de mult?
- Cum eşti? - Sunt bine. E...
Ăsta-s eu.
Aici locuiesc eu.
Scuze. Aia a fost maică-mea.
Aveai dreptate.
Răspunsul este-n natură.
Am aflat asta de la vultur, e vorba de anvergura
care-l ţine în aer atât de mult timp. Imaginează-ţi că asta-i pasărea...
şi asta-i anvergură.
Se schimbă după cum se apleacă. Şi asta o ţine-n aer.
Ia nişte hârtie. Vreau să-ţi arăt ceva.
Dacă-ţi plac păsările, o să-ţi placă şi asta.
Urmează-mă. Prinde colţul. Şi trage-l până se îndoaie aşa.
Asta-i numită linia văii.
- Aşa? - Da.
Acum e mai complicat. Vezi?
Se numeşte, forma diamantului.
- Asta? - Da.
Prinde gâtul şi pliscul.
Şi uite! Vezi? Poţi face cu hârtia orice.
E minunat.
Mersi, Kimi.
Spune-ne despre copii ce merg în Tokio. Dylan şi Jason.
Sunt uimitori.
Au avut avioane diferite. Tehnici diferite.
Tată! Sunt la televizor! Haide, vino aici.
Jason şi Dylan, campionii noştri.
Gata. Înregistrează.
- Cum te simţi? - E celălalt băiat.
Sunt foarte emoţionat. Un eveniment diferit şi e grozav.
- Are propria chestie. - Patrick.
Eşti foarte bun în a face avioane de hârtie. Care-i schema?
Schema să creezi un avion de hârtie perfect
este să studiezi felul cum zboară într-un mediu fără aer.
Şi această şansă i-a fost acordată astăzi în Sidney.
Aşa este. Am studiat cum funcţionează avionul meu.
E cu adevărat uimitor. Am fost uimită...
- Nu-i corect. - Şi va fi uimitor. Crede-mă.
- Nici măcar nu ne permitem zborul. - În alte ştiri...
Vino cu mine.
- Haide. - Acum?
Haide!
- Haide! - Unde mergem?
Unde mergem?
Haide!
Ce vezi?
Cumpăraţi, oameni buni. Cumpăraţi.
Tot ce vedeţi pe masă. Doriţi?
E prea scump.
Mabel. Ceva?
- Nimic. - Ai vândut ceva?!
Dl Hickenlooper?
- Cum merge cu banii? - Cam pe jumătate din cât îţi trebuie.
Scuze.
Dar ziua nu s-a terminat. Înveseleşte-te.
Puştiule!
Bunicule!
Copile!
Bunicule!
Unde ne aşezăm?
- Fii atent. - Prăjituri!
- Cum eşti? - Foarte bine.
Doamnelor.
Cât costă pianul?
- Nu-i de vânzare. - Haide. Totul e de vânzare.
Am bani, dar nu cred că...
- Nu, nu-i de vânzare. - Două miare.
- Costă mai mult de-atât. - Bine. Uite, 2 jumate.
Nu, îmi pare rău. Are valoare sentimentală.
Nu-i nimic mai sentimental decât un teanc de bani.
- Bine. Trei miare. Atât. - Aparţine soţiei mele.
Cheam-o aici. Poate că te poate face să-l vinzi.
Se pare că nu-l foloseşte.
Te rog.
Da.
Îmi pare rău. Îl vreau doar pentru fiică-mea.
A început să cânte la pian. E foarte bună.
Chiar e talentată. Dar...
Scuze.
Dacă te răzgândeşti, sună-mă.
- Cam puţine vânzări? - Da, dar e bine.
- Vrei să lăsăm aici? - Da.
Mersi.
Am suma totală a evenimentului de astăzi.
Da.
Da?
1.745,65 de dolari.
1000?
Femeile cu torturile? Ele au făcut totul.
Dylan, ai de ajuns să ducă pe unul din voi în Japonia.
Dle Hickenlooper.
Şi sigur i-aţi numărat corect?
Dylan. Sunt profesorul tău de matematică.
Toată lumea! Merg în Japonia!
Super! Minunat!
- Foarte bine! - Felicitări, Dylan!
- Mulţumesc, dle Hickenlooper. - Cu plăcere.
Nu trebuie să mă vaccinez să pot merge, nu?
- Nu, nu pentru Japonia. - Perfect.
Doar că nu suport acele.
Du-te spune-i tatălui tău.
Noi...
Stropeşte-l pe tăticul.
Stropeşte-l.
Salută-l pe tăticul.
"Bună, tăticule!"
Vrei să mergi în apă?
- Vino până la aeroport, te rog? - Vei fi bine.
Ştiu că voi fi, dar...
- Nu te pot lăsa aşa. - Sunt în regulă.
- Bine. Atunci n-am să merg. - Ba da.
Nu merg.
O să mergi şi-o să te distrezi.
- Pentru că-ţi place, aşa-i? - Da.
- Îţi adori avioanele. - Le iubesc.
De ce le adori atât de mult?
Pentru că în momentul când avioanele zboară...
pot să uit.
Ce?
Monotonia asta.
Ceva care să-ţi amintească de casă, dacă ne simţi dorul.
Încă eşti nepotul meu favorit.
Aşa că du-te şi distrează-te în această aventură, micuţule.
Aşa voi face.
Poţi să ai grijă de tata?
Să-l supraveghezi?
Desigur.
- Te distrezi? - Da.
Doamnelor şi domnilor, ceremonia este pe cale să înceapă.
Ocupaţi locurile.
Kimi!
Ai reuşit.
Nu vrei să mergi şi să întâlneşti oameni noi?
Ştii că n-am timp de aşa ceva, Patrick.
Nu-mi mai spune Patrick. Sunt tatăl tău.
- Cum eşti? - Mai bine că eşti aici.
- Arăţi bine. - Mersi.
E amuzant.
Asta-i chestia. Trebuie să evoluezi, ştii?
Ar trebui să te preocup. Ei sunt inamicul.
Nu, nu sunt. Sunt oameni plăcuţi care fac avioane de hârtie ca hobby.
Maureen Prescott, te rog vino pe scenă.
Nu putem fi prieteni cu ei, da?
Sunt concurenţi, da? Concurenţi.
- Vrei să merg acasă ca pierzător? - Cred că-i o întrebare simplă.
Da, este. Vrei să merg acasă pierzător?
- Nu, dar... - Bun. Atunci demonstreaz-o.
Te rog vino pe scenă.
Bun venit tuturor în grădina imperială din Tokio.
Cei cinci paşi tradiţionali de-a face hârtia
este aici în grădină.
Înainte să îndoiţi hârtia,
trebuie să înţelegeţi şi să apreciaţi creaţia ei.
- Arigato. - Mulţumesc.
Opreşte-te!
De ce-ţi este teamă? E doar hârtie.
Prietene.
Ce crezi că faci?
Pe lângă faptul că faci de ruşine 20 de milioane de australieni.
- Revino-ţi. - Ce-ai zis?
- Ai auzit. - Ce-ai spus?
Gândeşte puţin.
Ce crezi că vei rezolva?
Vei merge şi vei plânge în faţa tatălui tău când vei fi pe ultimul loc?
Las-o baltă, Jason. Faci o treabă bună să te asiguri să nu ai prieteni.
Poate că am.
Dar măcar tatăl meu e aici să mă vadă câştigând.
- În fine. - Gunoi ce eşti.
Dylan!
Se pare că ţi-ai scrântit încheietură.
- Va dura o săptămână să-şi revină. - O săptămână?
Asta-i mâna cu care arunc. Trebuie s-o folosesc mâine.
Noroc că mai ai una.
Ce s-a întâmplat?
Am căzut.
- Ai căzut? - Da, am căzut. E-n regulă.
Pe bune.
Odihneşte-te. Te aşteaptă o zi mare mâine.
Dar după cum arată, nu cred că fac mare lucru mâine.
- Mai există o altă cale. - Da? Care-i aia?
Chiar vrei să-ţi revină încheietura?
Da. Orice.
Nu-ţi face griji. Încă 12.
Nu-i atât de rău.
- Tot te doare? - Da.
Pot să mă uit?
E...
Prietenii nu ţin secrete.
Da.
Aia-i mama mea.
E frumoasă.
A murit acum cinci luni.
A fost o profesoară de pian.
Ce s-a întâmplat?
Accident rutier.
Nasol.
Da. Foarte mare.
Tatăl tău n-a venit din cauza lucrului?
Tatăl meu n-a mai prea lucrat de după accident.
N-a mai lucrat mai deloc.
Chiar deloc.
Mulţumesc. E uimitor.
Trebuia să-l ignor.
Nu trebuia să-i spun nimic lui Jason.
Tipul e un bătăuş. Ai făcut lucrul corect.
Da, dar merită să pierzi pentru asta?
- Nu contează dacă pierzi sau câştigi. - Haide.
Nu contează. E vorba despre a crea ceva frumos şi surprinzător.
Ca şi cartea ta.
Ştiu ce vrei să spui, dar tot vrei să câştigi, nu?
Dacă trebuie să mă întrebi, înseamnă că nu mă cunoşti deloc.
Scuze?
Mergi deja?
Ce?
Ce s-a întâmplat?
- Dylan, nu? - Da.
Crezi că vei câştiga mâine?
Nu ştiu. Dar chiar aş vrea.
Da? De ce?
Toţi iubesc un câştigător. Nu?
Şi dacă merg acasă câştigător, poate că tatăl meu...
va vrea să petreacă timpul cu mine.
Ştii ce? Face parte din familie.
Şi câteodată... durează o perioadă până devin oameni buni.
Dar dacă rămâi cu ei, vor deveni, în cele din urmă.
Sper să ai dreptate.
Mersi, dle Jones.
Tată. Cum merge treaba?
Sper că bine.
Tokio e minunat. De fapt, e uimitor.
Astăzi, am învăţat cum se face hârtia în grădinile antice.
A fost foarte grozav.
Finala e mâine. Sunt cam emoţionat. Am lucrat la avion.
Da, totul e minunat.
Mi-am scrântit încheietură şi e puţin păcat.
Dar e mai bine datorită acupuncturii,
să ştii c-a fost bine, dar...
Da. M-am distrat de minune.
E amuzant aici. Sper să venim aici cândva şi...
Am vrut să-ţi spun că...
am să rămân cu tine...
atâta timp cât e necesar.
Da.
Sper să primeşti mesajul.
Ne vedem curând. Urează-mi noroc.
Te iubesc, tată. Pa.
Bun venit celor 8 finalişti ai acestui ani
la campionatul mondial de aruncat avioane de hârtie!
Competiţia de astăzi este urmărită în întreaga lume!
Dylan!
Dylan! Dylan!
Finaliştii să vină în zona competiţiei?
- Baftă. - N-am nevoie de baftă.
Sper să te tai foarte urât în hârtie.
Baftă, Kimi.
Hai, Dylan!
Regulile sunt aceleaşi.
Veţi avea 90 de secunde să construiţi avionul de hârtie.
De data asta, vom măsura distanţa electronic.
Super.
Sunteţi gata?
Puteţi s-o faceţi!
45 de secunde rămase!
Încă 10 secunde. Să numărăm.
Gata!
Ocupaţi-vă poziţia.
Pregătiţi-vă.
Haide, haide. Încă puţin.
Am reuşit! Da!
Nu!
Da!
E uimitor.
Tată! Tată!
E frumos.
Da. Mi-am găsit chila. A fost Clive.
- Clive? - Da. Clive.
Bine.
- Mersi, tată. - Felicitări.
Vei rămâne cu mine, da?
Da.
Cât e nevoie.
Promit.
Avem câştigătorii!
Locul trei...
Jason Jones!
Haide. Du-te şi salută-ţi colegii.
Locul ai doilea...
Kimi Muroyama!
Şi primul loc...
Dylan Webber!
Felicitări.
Mersi.
Dylan! Trezeşte-te! Ştiu că eşti înăuntru!
FILM TRADUS DE Richard RAHAT PENTRU FILMEHD