Alekse, ovuda!
Hajde!
Požuri.
Uđi i ne izlazi. -Danijele, plašim se.
Danijele, molim te. Pokušavaju da me ubiju.
Molim te pomozi mi. Danijele, molim te. -On je ovde.
Ne, ne! Bože, ne!
Ne, Čarls! Stani! -Helen! -Ne, molim te, stani!
Ne! Čarls! Ne.
Čarls. Ne, molim vas. Molim vas, prestanite.
Molim vas. Ne. Ne morate da radite ovo.
Danijele, tako sam ponosna na tebe. -Molim vas, slušajte...
Ne morate ovo da radite. Ništa se neće desiti.
Helen! Helen, molim te samo popričaj s njima. Helen!
30 GODINA KASNIJE
Da te čuvam i pazim. Od danas pa nadalje.
U dobru i zlu.
U bogatstvu i siromaštvu. U bolesti i zdravlju.
Dok nas smrt ne rastavi.
Iako je tvoja porodica ekstremno bogata,
mnogo me plaši, tvoj tata me sigurno mrzi,
a tvoj brat alkoholičar mi se stalno nabacuje,
iskreno jedva čekam da budem deo tvoje osrednje sjebane porodice.
"Osrednje"? To je prilično velikodušno. -Ćao. -Ćao.
Sveca mu!
Izgledaš savršeno. Šta to radiš?
Pušiš? U mojoj staroj sobi? Daj mi to.
Treba da siđemo tamo dole. -Tvoj tata izgleda kao da je na sahrani.
Mrzi me. -Ne. Ne mrzi te, Grejs. -Misli da sam s tobom zbog novca.
To je istina. Da. Moraš samo da mu daš vremena... -Tako zločesto!
Šta? Ne, istina je. Dušo, daj mu vremena. U redu?
U redu. -U redu? Iznenadili smo ih ovime.
Da. -Oni su navikli na trogodišnje zabavljanje.
A ne ovo što smo mi radili.
Šta znam, 18 meseci... -Kres maratona.
"Kres maraton"? Dobro. Da. Treba to da ubacimo u zavete. -Ja jesam.
Dobro.
Uostalom, koga zabole šta oni misle? Oni su užasni ljudi.
Meni je bitno šta oni misle.
Jer su porodica čoveka koga volim. I želim da me prihvate.
Jesi li dobro? Jer sam i ovako dovoljno nervozna. -Ne, nije to. Samo sam...
Bez tebe, ja sam... -Jedan od nas. -Ćao.
Danijele. -Poslali su me po vas.
Stiže mladoženja, ukenjao se u gaće. Ne može da veruje
da je ceo njegov život gotov. -Danijele, kretenu. Prestani.
Pustiću te za tri, dva... Puštam. Samo polako.
Nije suviše kasno da zbrišeš. Nije ti mesto u ovoj porodici.
Posmatram to kao kompliment.
Dobro. Ako si i dalje odlučna da budeš Le Domas,
onda izađite napolje. Važi?
Čestitam, rugobo. -Hvala.
Ne mogu da verujem da ću za pola sata
biti deo Le Domas dinastije igara? Carstva?
"Dominiona." Mi preferiramo "dominion." -"Dominion." -Da. Ali...
Danijel je u pravu.
Mogli bismo samo da odemo.
Kako da ne. "Hvala na poklonima. Jebite se."
Ne. Ozbiljan sam, dušo.
Nudim ti izlaz. Sada.
Ne, hvala. Nema nazad.
Jesi li spremna za ovo? -Ne jebote.
SPREMNA ILI NE
Preveo: Bambula
Nasmešite se, molim.
Mogao je da prođe mnogo bolje.
To kažeš jer ti je miljenik.
Molim te. Volim vas sve podjednako.
Dve godine su dug period, Alekse. Počeo sam da mislim da smo ostali bez tebe.
Nasmešite se. Nasmešite se, molim. Što prirodnije to bolje.
Dobro je. -Ne primaj to k srcu.
Pokušavaju da provale da li si kučka sponzoruša.
Znaš, poput moje žene. -Ulevo.
Dovoljno je lepa za poslednje piće u birtiji.
Ali nikad neće biti jedna od nas. -Naravno da neće, dušo.
Ona ima dušu. -Gde ti je sestra do đavola?
Siguran sam da je Fič kriv za to. -Beskoristan je, ali je jedan od nas.
Da li je Grejs?
Tu si. -Zdravo.
Zdravo.
Daj mi ruku. -Dobro.
Prelepa tabakera. -Hvala. Bila je mamina.
Pušiš li? -Ne.
Nervozna?
Jer tvoja krv nije dovoljno plava?
Isto su govorili i za mene. -Stvarno?
Budi ponosna i zajebavaj ih.
Jedino je bitno šta Aleks misli.
A to znamo.
Volim te. -I ja tebe. -Imam li nešto?
Sranje.
Sećaš li se nečeg što se desilo danas? -Sve mi je u magli.
Ali prilično sam siguran... -Da. -Jesmo li se venčali? -Venčali smo se.
Da li si ti moja supruga? -Sveca mu. -Da. Ti si moj suprug.
Bože. Sranje. Dušo.
Teško je s ovim čudom. -Znam. Slušaj. -Drži me.
Moram ti nešto reći... -Umukni. Skidaj pantalone.
Ne, moram ti nešto reći. Grejs, dušo. -Ja ću da ih skinem.
Sveca mu! Neko je ovde. -Šta?
Isuse, teta Helen! Možeš li nam dati malo privatnosti?
Moraćete se sakriti bolje od toga. -Ne krijemo se, očito.
Svi čekaju. -Sići ćemo dole za nekoliko minuta.
Izvini, dušo. -Šta je ono bilo do đavola? -To je moja tetka Helen.
Njen problem je što za nju ne postoje granice. -Da.
Naravno da imate tajna vrata. -To je hodnik za poslugu.
Prolazi kroz celu kuću.
Izvini, ko čeka?
To sam pokušavao da ti kažem.
U ponoć, moraš da igraš igru.
To je nešto što radimo kad se neko nov pridruži porodici. -Igra? -Da.
Kakva igra? -Ne znam. Izvlačiš kartu.
Može biti bekgemon, kroket, dame, koliko znam.
Znam, znam. Glupo je. -Malo je uvrnuto.
Zašto tačno?
Jer smo se obogatili na igrama, to je deo inicijacije.
Da li moram da pobedim? -Ne. Samo moraš da igraš.
A onda... -A onda si zvanično član porodice.
Iskreno, za njih to ima veći značaj nego venčanje.
To je sve? -Da, to je sve. Znam da je bezveze. To je samo
čudni porodični ritual. I moramo to raditi samo jednom. U redu?
U redu. Da. -Dobro.
Ako će tako tvoja porodica da me prihvati,
igraću kao sumanuta dame.
Stvarno sam dobra u tome. -Dobro.
Dobro. Ti idi a meni daj 10 minuta jer moram nabaciti svoju kockarsku facu.
Video sam šta si uradila tamo. Veoma dobro. -Da.
Dobro. Naći ćemo se dole. Soba za muziku.
Da. Sasvim je uobičajeno da je imaš u kući.
Samo... Odmah dole je. Druga vrata s desne strane. -Dobro.
I mislio sam da ću te možda naći ovde.
Siguran sam da je g. Le Bejl s nama danas.
Koliko si joj rekao? -Ništa. I nikad neću.
Sutra idemo. -Ako ona izvuče onu kartu,
jesi li spreman da uradiš ono što je neophodno?
Izvinjavam se, šta god hoćeš reći, molim te nastavi s time.
Bolje požuri i dođi ovamo pre ponoći.
Pozovi me kad primiš ovu poruku.
Dora, još dva, molim.
Grejs, dušo. -Zdravo. -Zaveti su vam bili prelepi. -Hvala.
Aleks nam nije rekao da si odrasla u hraniteljskim porodicama.
Mada ništa nam i ne govori u poslednje vreme. Šampanjac? -Hvala.
Moji hranitelji su bili sjajni ljudi. Činili su sve što su mogli.
Ali to je uvek bilo privremeno. Uvek sam maštala da imam porodicu.
Sigurno Aleks ne bi imao ništa protiv da živimo u grehu zauvek. -Ne sumnjam.
Ali, razumeo je koliko mi je bilo važno da
konačno imam stvarnu, stalnu porodicu.
I ne želim da vas razočaram.
Grejs. Kad sam te prvi put videla, rekla sam Toniju:
"Konačno. Jedno od naše dece je dovelo kući dobru osobu."
A ne znaš koliko smo ti zahvalni što si dovela Aleksa nazad nama.
Ali molim te, pokušaj da ga vratiš nazad u stado.
Mi smo njegova porodica. -Obećavam.
Dušice. Znala sam da hoćeš.
Zdravo. -Mama, ukrašću je. U redu?
Zdravo. -Zdravo. Šta ti je rekla?
Tako je draga. -Da li je nešto rekla?
Ne. Ne. -Dobro.
Jesi li dobro? Nešto se desilo? -Da, ne.
Samo se ne osećam dobro.
Ako bi da prilegneš, zar ne možemo da igramo igru sutra?
Ne, mora to biti večeras. -Ruke gore!
Ubij! Ubij! -Ne! -Sredi ga, Džordži!
Uspeli smo, tata. -Skidaj to, smesta!
Tata? -Nastavi da se igraš tamo, druže. -Tako si napet.
Le Bejl će te srediti. -Seronjo. -Ubij, ubij. -G. Le Bejl!
Ti! Ženo u belom. Vidi ti ovo, ti mora da si mlada.
Zdravo. -Fič Bredli. -Grejs.
Drago mi je. Aleks. -Ćao, Fič. Kako si?
Svaka čast. Izvinjavam se što smo stigli u zadnji čas.
Nismo mogli dobiti naš uobičajeni čarter let s de Gola jutros.
A ja ne mogu više leteti komercijalnim letovima, zar ne?
To je nešto najgore. Ti bar razumeš. -Grejs! Zdravo!
Ćao! -Ja sam Emili. Bože, haljina ti je čudesna!
Uhodim te na Instagramu. -Stvarno? To je...
Bićemo najbolje prijateljice. -Zdravo. Drago mi je što te vidim.
Tako sam uzbuđena što ću postati deo porodice. -I ja!
On će odlučiti to, draga. -Teta Helen. Drago mi je što te vidim.
Smeđokosa bratanice. Nastavljaš da postojiš.
Dame i gospodo, sad je 11.55.
Ovo će te oboriti s nogu. -Dobro.
Ova soba je rezervisana samo za članove porodice.
Nakon tebe, draga moja.
Sveca mu.
Pradeda je uživao u ovim igrama.
Grejs.
Sedi.
Voliš li da igraš igre? -Zavisi od toga šta igramo.
Znaćemo za tili čas.
Pretpostavljam da si primetila da naša porodica voli tradiciju.
A sad je kucnuo čas da nam se pridružiš u toj tradiciji.
Vreme za priču. -Kao što možda znaš, moj pradeda, Viktor,
osnovao je skromnu štampariju tokom Građanskog rata,
gde je pravio karte za kartanje.
Generaciju kasnije, moj deda se proširio
na sportsku opremu i društvene igre.
Pod mojim vođstvom, "Porodične igre Le Domas"
kupile su 4 profesionalna sportska tima
i postigle su još veći uspeh. Neki za to mogu reći da je sreća,
ali, to je malo više od toga.
Skoro kao da neko bdi nad nama.
Sve to je počelo s veoma darežljivim dobrotvorom. I ovom kutijom.
U početku, pradeda je bio pomorski trgovac. To je bio težak život.
I kao mnogi, želeo je više.
Na jednom od svojih mnogih putovanja u inostranstvo,
pradeda je sreo g. Le Bejla.
On je bio putnik na brodu. Kolekcionar, osrednji.
Kupovao je egzotične antikvitete radi preprodaje bogatim Amerikancima.
Nakon otkrivanja obostrane strasti prema igrama na sreću,
proveli su mnogo sati igrajući karte.
I među stvarima g. Le Bejla bila je ta kutija.
I jedne večeri, nakon ispijanja velike količine ruma,
g. Le Bejl je predložio opkladu.
Ako pradeda reši misteriju kutije pre dolaska u luku,
g. Le Bejl bi finansirao bilo koji naum po pradedinom izboru.
Pradeda je proveo dosta vremena na moru proučavajući kutiju.
Dok konačno...
I od tada,
kad god se porodica Le Domas nađe pred novom pridošlicom u porodicu,
mi ubacimo praznu kartu u kutiju.
Naša pridošlica onda ima čast da izvlači kartu,
a g. Le Bejl će nam reći koju igru da igramo.
Ja sam dobila šah. -Ja sam dobio Crnog Petra.
Ozbiljno, šta je Crni Petar? -Fič...
Samo izvučem kartu?
Draga, na tebe je red.
Šta piše, devojko? -Piše...
Piše "žmurke." Da li ćemo stvarno to igrati?
Sve je u redu?
Da. Da. Takva su pravila.
Žmurke, zar ne, tata?
Da, zaista. Takva su pravila.
Ko se krije a ko traži?
Tvoja je inicijacija, draga. Ti ćeš se skrivati.
Naravno.
Ovo će biti zabavno, dušo. Nađimo se u mojoj sobi, važi?
Ne, hoću stvarno da igram. Ovo je baš čudno. -Ne, ne. Znam.
Za g. Le Bejla.
Za g. Le Bejla. -Za g. Le Bejla. -Za g. Le Bejla.
Pravila su jednostavna. Možeš se sakriti bilo gde u kući.
Mi onda brojimo do 100 i pokušavamo da te nađemo.
Zar ne mislite da imate malu prednost?
Ne, ne. Nikad ne koristimo kamere.
Uvek igramo igre kako bi bile igrane u vreme pradede.
Uvek. -Znači, nemam šanse da pobedim, je li?
Mogla bi, ako ostaneš skrivena do zore.
Ne, hvala. -Ne. Počećemo da brojimo
čim odeš, važi? -Važi.
Grejs, srećno.
Ko želi da igra igru? -Vreme je za žmurke.
Bežite, bežite, bežite. Vreme je da se beži i skriva.
Bežite, bežite, bežite. -"Tu sigurni vladaćemo..."
A sad ću vas pronaći. -"A mislim
da vredi vladati." -Požurite, iza vas sam.
Ne govorite. Žmurke.
Na vrhovima prstiju do podruma ili upuzajte ispod svog kreveta.
Gde god da ste pobegli, naći ću vas.
Ostanite među senkama. Devojke i momci.
Ne pravite buku. Ili ću vas naći.
Bežite, bežite, bežite. Prikradam se svom plenu.
Bežite, bežite, bežite. Uhodim noć.
Možete odjuriti u noć.
Ali šta će biti iza vas. Ne govorite.
Žmurke.
Poput žabe u tavi, jastoga u tiganju.
Ne razumete da ću vas naći.
Budite mirni kao planina. I tihi kao miš.
Toni, šta je ovo koji đavo? Koliko je staro ovo čudo?
I ja ću vas sigurno naći. Tik, tik, tak.
Da li ste spremni ili ne? Tik, tik, tak.
Slušajte sat. Požurite u mrak.
Ne časite ni čas. Ne virite.
Žmurke.
Nek odbrojavanje počne. -Deset, devet, osam,
sedam, šest, pet, četiri, tri, dva, jedan.
Spremni ili ne, dolazim.
Dušo, možda treba da ostaneš ovde.
Pazi na vrata. -Hvala, Čeriti.
Kakva ti je bila prva bračna noć, Grejs?
Bila je sjajna. Jednostavno sjajna. Ja...
Sedela sam u teretnom liftu.
Alekse, dušo, hoćeš društvo?
Jebem ti.
Koliko će ovo trajati? -Koliko ovo obično traje?
Nema ničeg običnog u vezi s ovim.
Desilo se samo jednom otkako sam postala deo porodice.
Da li stvarno treba da znam kako se koristi ovo čudo?
Znaš šta? Svratiću na brzaka do toaleta.
Imam nervozan stomak. -Znaš da mi se nikad nisi svideo, zar ne?
U redu. Dovoljno je bilo.
Sranje.
Sranje. Džordži.
Džordži.
Izvini. -Isuse.
Zamalo da se upiškim. -Znam.
Moraš veoma pažljivo da me saslušaš. -Džordži. -Sranje.
Pođi sa mnom. -Stani. Šta to radimo?
Dole. Privuci svoju haljinu. -Dobro. Isuse.
Džordži, znam da si ovde.
Džordž...
Ovamo! Ovamo! Narode, našla sam je!
Uspela sam! Tata, uspela sam! Pogledaj!
Tata, dođi da vidiš na šta mislim... Sranje. Sranje.
Isuse Hriste. Ovo je Klara.
Da li ti ona izgleda kao da nosi ogromnu, belu venčanicu, Emili?
Zašto si je upucala u lice, dušo?
Trebalo je da je osakatiš. Mora biti živa za ritual. -Ne znam.
Čula sam hitac. -Da.
Ako ona umre, da li se ovo računa?
Naravno da se ne računa. To mora biti mlada. -Šta ćemo sada?
Ne znam. Razmišljam. -Klara.
Biće u redu. -Danijele, da li bi mogao?
Hajde, idemo u šetnju. -Umreće, narode.
Biće ti lakše kad prošetaš.
Šta ćemo s njom? -Sklonićemo je. Ne želimo da Grejs vidi.
Dajte mi jebene fenjere. -Dobro. Biraj.
Glava. -Glava je. -Ti dobijaš noge. -Dobro.
Stani. -Klizi. Dobro. U redu. Hajde.
Bila mi je omiljena. -Čekaj ovde. Ne mrdaj.
Dušo, moraš da ustaneš. Moramo te izvući odavde smesta.
Ustani. Evo. Uzmi svoj telefon, ključeve.
Jebote. Sranje. Mora da je Stivens uzeo telefon, pa...
Aleks, šta koji kurac? -Moraćeš da bežiš, u redu?
Žmurke. Izvukla si jednu lošu kartu.
Misle da moraju da te ubiju pre zore.
Šta koji kurac? -Za mnom.
Samo trenutak! Zaboravila sam pištolj.
Dobro. Dobro, devojko, nema više grešaka.
Ti si pobednica. Jasno?
Imaš svoje patike? -Alekse. -Dušo, obuj patike.
Ne, Alekse, šta se to dešava?
Obuj patike. Smesta. Evo.
Dobro. Misle da ako te ne ubije,
nešto veoma loše će se desiti porodici.
Morao sam da se pretvaram da bih mogao da te izvučem.
Ali kuća je zaključana trenutno, pa će to biti veoma komplikovano.
Znao si šta će se desiti ako budem izvukla onu kartu.
Mislio sam da neće ići do kraja. -Znao si.
Niko ne izvuče to. Nikad se ne dešava.
Da, ali znao si za to! -Ne, nisam.
Ja sam Ričard Babis. -A ja sam Čarli.
I današnji segment se zove "Upoznavanje svog samostrela."
Jebem ti. Mislio sam da je bezbedno.
Ali da uopšte nisi izvukla kartu, onda...
Onda tvoja luda porodica ne bi pokušavala da...
Bože, ubiće me. -Ne, onda bismo oboje bili mrtvi.
Kad se udaješ u ovu porodicu, moraš da igraš igru.
A ako ne igraš, umreš.
Znam da to zvuči ludo, ali moraš da mi veruješ, to je istina.
To se desilo bratu mom dede. Venčao se,
nije igrao igru, umro je sledećeg jutra.
I njegova žena. Isto se desilo mojoj rođaci Rejčel.
Isto se desilo mnogima koje nisam ni upoznao. Samo...
Moraš da igraš.
Rekao si da ti je porodica sjebana,
ali nisi rekao da su psihopate ubice. -Znam.
Doveo si me ovde, nisi me upozorio. -Ti si htela da se udaš.
Znači ja sam kriva? -Ne. Izvini.
Jesi li ozbiljan? Mogli smo pobeći i venčati se.
Mogli smo... -Ne. Postoje pravila. Ne možeš tek tako da pobegneš i venčaš se.
Moraš da imaš venčanje ovde, i moraš da igraš jebenu igru.
Nisi čak ni razgovarao sa mnom. Mogao si da mi kažeš. Mogli smo...
Samo... -Da sam ti rekao, ti bi otišla.
A da te nisam zaprosio, ti bi otišla.
Ti si mi sve, i obećavam ti da ću te izvući odavde, u redu?
U redu? Samo me slušaj. Moraš da ideš pravo niz ovaj hodnik
dok ne dođeš do kuhinje. Ja ću otići dole do prostorije za nadzor.
Otključaću sva vrata. Otključaću sva vrata.
Ne. Ne ostavljaj me. -Onda samo trči. Moram. Dušo, moram.
Samo ostani unutar zidova dok ne dođeš do kuh...
Možeš ti ovo. Kuda ćeš da ideš? -Pravo, a onda, kuhinja.
U kuhinju. Dobro. Uspećeš. Biće u redu.
Volim te. -I ja tebe.
Idi. Idi.
Dobro. Jebem ti.
Dobro.
Jebem ti.
Neki trag od nje? -Ne. Može biti bilo gde.
Našli smo je.
Isuse! Jebem ti! -Prokletstvo!
Emili, nišani u centar gravitacije. -Ne znam šta radim!
Upomoć, upomoć. Jebem ti.
Samo sam došao po piće.
Moram da pozovem ostale.
Ne, ne moraš. Ne.
Možeš mi pomoći. Molim te.
Ovo se neće završiti dobro po tebe.
Samo ne želim da te ja isporučim na tacni.
Danijele, preklinjem te.
Stvarno mi je žao zbog svega ovoga.
Istina je ono što kažu: Bogati su stvarno drugačiji.
Daću ti 10 sekundi fore.
Danijele.
Jedna sekunda.
Dve sekunde.
Dve i po sekunde.
Ona je u radnoj sobi. -Usmeri oružje dalje od sebe.
Izgubio si je? -Da.
Jadan si. -Da.
Zar se bar ne možeš pretvarati da ti je bitno?
Sigurno ćeš je naći i ubiti je uz ili bez moje pomoći.
Nešto mi je palo na pamet.
Aleks je možda pogrešio što nije rekao Grejs,
ali sećaš li se kako si ti reagovala kad sam ti rekao za ovo?
Nisi ni trepnula. Jedva si čekala da prodaš svoju dušu.
Znaš odakle sam i kakav mi je život bio pre.
Pre bih umrla nego ostala bez svega ovoga. -Iz tvojih usta...
Gde je ona? -Bojim se da ti je upravo promakla.
Toni, Aleks je zbrisao. Žao mi je. -Prokletstvo.
Ko je sada crna ovca? I dalje ja?
Da li ste je našli? Da li je gotovo? -Ne, nije gotovo.
A sad zna šta se dešava. -Ali Emili je upucala Klaru u lice.
Pa je ona mrtva. Samo da napomenem. -Klara je mrtva?
Bila mi je omiljena. -U kurac! Zaboravila sam pištolj.
Tata, zaboravila sam pištolj. Katastrofa sam. -Nema veze.
Nisi katastrofa, dušo. Evo, dušo, uzmi moj.
G. Le Domas, upravo sam je videla da trči...
Bože! -Bože.
Zašto mi se ovo uvek dešava? Daj, bre! -U redu. Smiri se.
Dušo. Nema veze, dušo. Ne zezaj. -Ne ljuti se.
Hajdemo u šetnju, naći ću ti nešto da jedeš, da se malo smiriš.
Možda ćemo naći onu drugu koja je još živa da počisti ovo sranje.
Samo malo. Da li se posluga računa?
Ne! Zašto svi to stalno pitaju?
Moramo...
Šta koji kurac!
Moramo ubiti mladu do zore! -Sjebali smo se. Opasno smo se sjebali.
Smiri se. Poradimo na problemu. Treba da iskoristimo sigurnosne kamere.
Nemaš poštovanja prema tradiciji. -Ne, u pravu je.
Misliš da pradeda ne bi iskoristio kamere da ih je imao?
Nije tradicija to što je rođen pre kamera.
To je glupo. -Upravo tako.
Vremena se menjaju. Kad smo već kod toga,
mogu li koristiti oružje iz ovog veka?
Imam pištolj u tašnici. -Imaš?
Ne. Koristimo pradedino. To je tradicija.
Biraš. Biraš.
Barem nas ne teraš da nosimo one jebene maske.
Ne. To je bila tatina ideja. To su bile osamdesete.
Naše poštovanje ne sme da nestane. -Prokletstvo, sestro!
Ako je ne nađemo i ne izvršimo ritual pre zore, svi smo mrtvi.
Toni, povedi Danijela i upalite kamere.
Ostali nek se raštrkaju, i nek neko nađe Aleksa.
Isuse.
Sranje. Jebem ti.
Hajde, Alekse.
Monitori.
Dobro. Sranje.
Sranje, sranje.
Tvoja tetka se uvek pogubi u detaljima. Zar je bitno kako ćemo je naći?
Slažem se u potpunosti. -Da.
Izgleda da nismo jedini. -Šta? -Neko je upalio kamere.
Aleks. -Otvori vrata. Otvori jebena vrata.
Jebem ti.
Mrdaj.
Bojim se da ne mogu uraditi to.
Municija je eksponat.
Da li si stvarno mislila da ću biti dovoljno glup da... -To!
Otvori vrata, Alekse! -Ona je ovde unutra!
Otvori prokleta vrata!
Do đavola, Alekse!
Otvori vrata!
Ne, ne. -Ako nećeš da nam pomogneš, gubi se.
Pusti je na miru! Razumeš li me?
Alekse! -To mi je žena!
Alekse. Alekse, ne moraš da radiš ovo.
Alekse.
Dobro. Bože.
Znam, znam. -Moraš mi pomoći. -Znam. -Moraš mi pomoći.
Ona mi je sve. -Znam. Izvući ćemo je napolje.
Hvala. Molim te. -Obećavam.
Na čijoj si ti strani? -Odvukao sam mu pažnju, zar ne? -Biraj.
Koga zabole? -Pismo. Ti uzmi glavu.
Do đavola.
Stani. Moram da uzmem pištolj. -Samo se vrati po njega.
Mrdni! -Ja nosim teži deo, oče.
Godine pijančenja i drogiranja uzele su svoj danak.
Bože. -Bože. -Ne razumem šta se dešava. -U redu.
Moraš da budeš tiha, važi? -Ja nisam čak ni sobarica.
G. Le Domasu se sviđa kako igram. -Zamenimo mesta.
Jer mene traže, ne traže tebe. Hajde. Molim te. -Ona je ovamo!
Ovamo je! -Ne, ne.
Bože. Pomozi mi, molim te.
Sranje. -Molim te.
Sranje.
Toni. -Da? -Šta to radiš? -Pa...
Pokušavamo da nam se vrati. -Gospodine.
Čoveče.
Nisam mogao da popravim bezbedonosni sistem.
Vrata i prozori ostaju otključani.
I bojim se da je Dora zgnječena, gospodine. Od strane teretnog lifta.
Ostala nijedna. -Isuse Hriste.
Sve nas eliminiše. Kako to radi? -Dušice.
Nema logike, Beki.
Ona je mala plava mršavica, i ja ne... -Toni.
Razmisli jedan minut. Ali samo minut.
Ne smemo joj dozvoliti da izađe. Moramo čuvati vrata.
On je zastranio.
Nije trebalo da mu dozvoliš da nas napusti. -Molim?
On i ja smo oduvek bili mnogo slični.
Znala da sam će devojka izvući onu kartu,
i da će se on suočiti s istim izborom s kojim sam se ja suočila. -Gluposti.
Niko od nas nije očekivao da radi ovo večeras. Imam termin za golf u 8.
I, u slučaju da nisi primetila, nije se mnogo premišljao.
Pomaže joj od početka. Mrzi nas. -Ne.
On se jednostavno plaši toga ko je on zapravo. Kao što sam se i ja plašila.
Nikad nećeš znati kakav je bio osećaj one noći
kad sam rekla jedinom čoveku koga sam ikad volela da mora da umre.
Ali nije trebalo da se tome opirem. Trebalo je lično da ubijem Čarlsa.
Još ima vremena za Aleksa da uradi pravu stvar.
Samo mora da prihvati istinu. -Koju to istinu?
Da mu je suđeno da vodi ovu porodicu, ne da beži od nje.
Mrzeo je naš pakt od samog početka. On je dobar sin. Sećaš li se toga?
Zašto je on jedini od nas video g. Le Bejla u njegovoj stolici?
Mili bože. Imao je pet godina. Verovatno je, šta znam, sanjao to.
Ili možda je to izmislio.
Ako ti tako kažeš.
PRETRAŽI Paktovi s đavolom istina ili glupost
"Šta ima, buraz?" Idiot.
Ništa posebno. Porodične gluposti.
Džordži?
Hvala bogu. Dobro. Slušaj, znam da je ovo veoma strašno, ali...
Jebem ti.
Sranje.
Jebem ti.
Ti mali kretenu!
Moja si.
Moja si, kučko.
Jebem ti!
Napolju je, trči prema severnoj ogradi. Pozvaću ostale.
Pomozite mi! Molim vas pomozite mi!
Upomoć. Molim vas pomozite mi. Upomoć!
Jebem ti.
Upomoć! Stanite. Molim vas pomozite mi.
Hvala bogu. Hvala.
Skloni se s puta. -Molim te stani.
Šta nije u redu s tobom koji kurac? Jebena životinjo.
Govno jedno. Mali, sitni pederu. Jebeni čmaru, jebeni...
Jebeni bogataši.
Jebem ti.
Mora da je otišla u šumu.
Ali ne brinite, gospodine, neće odmaći daleko. Naći ću je.
I popraviću ogradu sutra. -Dakle...
Izašla je.
Ovo je bilo zabavno.
Šta kažete da podelimo svadbene poklone na branču sutra?
Da li ti misliš da je ovo jebena igra? -Da.
Žmurke, sećaš se?
Shvataš li da ako ona poživi do zore, svi mi ćemo umreti.
Sećate se šta se desilo Van Hornovima, zar ne?
Zar oni nisu umrli u požaru u kući?
Da, to su novine objavile, ali oni...
Ne želiš da znaš kako su stvarno umrli. Veruj mi.
Ne, ne zajebavaš se s g. Le Bejlom. G. Le Bejl se zajebava s tobom.
Nisi mogao da ispregovaraš bolje uslove, Vik? Nisi mogao...
Šta znam, možda da ga odgovoriš od klauzule o potpunom istrebljenju?
Nazdravlje, kretenu, jer smo svi nadrljali!
Mislim da si rekao svoje, dušo. Hvala. -Sveca mu.
Idite čekajte Stivensa. Možda mu zatreba vaša pomoć.
Ne vas dvoje. Hoću da se sklonite s puta.
Nosite sobarice u jamu za koze.
I, bundevice, potrudi se da ne ubiješ nikog više.
Posao čišćenja za crne ovce.
Ne. Tata. -Ne zezaj, Em. Poslušaj svoju majku.
Kad ćemo da hvatamo maglu? Zar ne?
Ne zezaj. Zar ne?
Jebi se.
Danijele! Danijele, upomoć!
Grejs. Grejs.
Zašto je morala da izvuče "žmurke"? Misliš li da je to istina?
Šta? Da ćemo implodirati ili pretvoriti se u plamen, ako je ne ubijemo.
Ne znam. Možeš li... Dobro, ja ću...
Moraš da... -Ne mogu. Ako ti budeš povraćao, i ja ću.
Jedan, dva, tri. -Tri.
Ali ti si bio s njima kad su poslednji put igrali žmurke, zar ne?
Da li ste bili šestoro, sedmoro? Sećaš li se ičega?
Sećam se svega. Aleks je bio sa mnom takođe.
Pokušao sam da ga zaštitim. Ne znam šta je video ili čega se seća.
Uvek si pazio na njega.
Da je to istina, ne bih mu dozvolio da oženi Grejs.
Zaslužio je boljeg brata.
I svi mi zaslužujemo da umremo.
Moja deca ne.
Mama? -Dušo! Džordži.
Jesi li dobro? Šta radiš ovde? -Ja...
Pratio sam onu ženu ovde dole, i upucao je pištoljem koji sam našao.
Zašto si to uradio? -To su svi ostali pokušavali da urade.
Dušo. Tako sam ponosna na tebe.
Sranje.
Dođi ovamo, Grejs!
Jebeni seronjo!
Kopile.
Hvala što ste pozvali Putujte bezbedno.
Molim vas ostanite na vezi i bićete spojeni s prvim dostupnim operaterom.
Dobro veče. Ovde Džastin. Vaš poziv može da se nadzire...
Ljudi pokušavaju da me ubiju. Možete li da mi pomognete?
Da, mogu vam pomoći oko toga.
Treba li vam medicinska pomoć ili... -Možete li pozvati policiju, molim vas?
Da. Rado ću vam pomoći oko toga.
Izvinjavam se. Kompjuter opet zeza.
Samo da ga na brzaka restartujem. -Džastine, zovi policiju.
Gospođo, ovde piše da je taj auto prijavljen kao ukraden.
Izvinjavam se, ali moram da ga ugasim. -Ne, šta?
Ne, šta koji kurac? Zezaš li me? -Takva je politika kompanije, gospođo.
Ne mogu ništa. -Ne, molim te. Džastine.
Samo ostanite u vozilu, gospođo. Policija stiže. -Upali jebeni auto!
Nema potrebe za psovanjem! -Upali auto, Džastine!
Isuse, ne mogu ništa da uradim. Ruke su mi vezane.
Džastine. Halo? Džastine!
Ima li još nešto oko čega vam mogu pomoći?
Da, možeš da se jebeš, Džastine!
Dobro. Hvala što koristite Putujte bezbedno. Lepo se provedite noćas.
Dobro si, dobro si. Policija stiže.
Sve će biti...
Dobro veče, Grejs.
Alekse, jesi li to ti? -Sada si bezbedna.
Odlazimo.
Gde si? -Približavamo se zadnjoj kapiji, gospodine.
Bićemo tamo uskoro. -Dobro. Opet smo u igri.
Toni.
Stivens! Pogledaj iza sebe. Stivens!
Utišaj jebenu muziku, idiote!
Ne.
Jebem ti. -Jebem ti!
Već viđeno.
Zanimljivo, došao sam ovde da pobegnem od ludila.
Hvala što si se zabila autom u moje spokojstvo.
Danijele.
Ne želiš da me ubiješ. Ne želiš da umrem. -Ne, ne želim.
Sviđaš mi se, Grejs. -Pusti me. Važi?
Slab sam.
Ti si dobar momak. Ti si stvarno dobar momak.
A Aleks te voli.
I ti voliš njega.
Neće ti oprostiti ako uradiš ovo
Možda neće. Ali barem će biti živ.
Ne mogu dozvoliti da cela moja porodica umre zbog tebe. -To je ludo.
Zar ne vidiš da je to ludo? Niko neće da umre.
I ti možeš preduzeti nešto povodom toga. To su gluposti!
Ne. Nisam ono što misliš da jesam.
Aleks je zbrisao. Ako je neko mogao da te spase, to je bio on.
Možeš da izađeš sada.
Znao si da sam ovde? -Pijan sam, nisam slep.
Moramo da idemo. Manje od sata do zore.
I još treba da je pripremimo za ritual.
Gde je Grejs?
Malo je bolesna.
Nisi valjda mislila da ću tek tako dozvoliti da se ovo desi, je li?
Kad je u pitanju porodica, nadaš se najboljem. Problem je što...
Sviđa mi se.
Ne želim da uradim ovo. Ali moramo da zaštitimo porodicu.
Ako ona umre,
ubiću te. -Pa...
Onda sam mrtva u svakom slučaju.
Da, a možda su to totalne gluposti i ništa se neće desiti. -Molim te.
Da veruješ u to, ne bi joj dao da izvlači kartu.
Zašto si nas napustio, Alekse?
Ne znam, mama.
Ne znam. Možda jedne noći dok sam pevao i klao kozu,
palo mi je na pamet da to nije sasvim normalno da se radi.
Ali, a ovo je što me je najviše uplašilo...
Činilo se da je to normalno.
Zaista.
I shvatio sam da ću uraditi manje više sve,
ako ti porodica kaže da je u redu.
A onda sam sreo Grejs.
Ona je sušta suprotnost svima vama.
Ona je dobra.
I zbog nje osećam da i ja mogu biti dobar.
Ako budem morao da biram između vas i nje, izabraću nju.
Ne verujem ti.
A mislim da ni ti ne veruješ
da te devojka koju poznaješ godinu i po
poznaje bolje od mene.
Naša porodica ima veoma posebnog prijatelja po imenu g. Le Bejl.
G. Le Bejl je razlog zbog kojeg imamo sve fine stvari koje imamo.
Ali ponekad g. Le Bejl želi nešto od nas zauzvrat.
Možeš ti ovo, Fič. Možeš ti ovo, Fič!
Ne budi pizda, Fič. Ne budi pizda, Fič. Možeš ti ovo, pizdo.
Znam da ova noć nije prošla po planu.
Ali iskupiću se, g. Le Bejl.
Videćete.
Obnavljamo naš zavet večeras, kao naši preci pre nas,
s ovom žrtvom od krvi i mesa.
Živeo...
Brate!
Otrovani! -Kopile!
Bože.
Šta si nam dao? -Ono čime sam polio sobarice.
Bela flaša, mali crveni zatvarač.
Hlorovodonična kiselina! -Hajde, na noge lagane.
Grejs! -Jesi li ih upravo ubio? -Ne, samo sam ih žacnuo.
Proguglao sam. Kenjaće čudna govna nedelju dana, ali biće dobro.
Ne brini, izvući ću i Aleksa. -Nađite ih! -Nemamo...
Znala sam da ćeš mi pomoći. -Ja nisam.
Samo sam znao da, u nekom trenutku, neko mora da spali sve ovo.
Nikad nisam pomislio da ću to biti ja. -Danijele.
Skloni se s puta.
Čeriti.
Tebe stvarno boli uvo ako umrem. -Ne moraš da...
Danijele. Danijele.
Idi.
Hvala.
Kuda ćeš, kučko?
Šta jebote zamišljaš da si? Naša porodica je prebrodila i gore od tebe.
Ti si samo još jedna žrtva. Ti si još jedna koza.
Nek ide u pičku materinu oltar. Uradiću to ovde.
Grejs?
Danijele. Danijele.
Pogledaj me. Bože. Pogledaj me.
U svoju odbranu, dosta je prošlo.
Nemoj da umreš. Nemoj da umreš, u redu?
Danijele, nemoj da umreš! Trebaš mi, Danijele! Nemoj da umreš!
Stvarno sam mislila ono što sam rekla jutros.
Mislila sam da ćeš biti nova ja.
Ali neću ti dozvoliti da naudiš mojoj porodici!
Možeš da umreš.
Ti ne zaslužuješ porodicu.
Nek se jebe tvoja porodica.
Nek se jebe tvoja jebena porodica.
Grejs.
Žao mi je.
I meni je žao.
Danijel je mrtav.
Nećeš biti sa mnom posle ovoga, je li?
Alekse... Alekse.
Alekse. Povređuješ me. -Ovde je!
Ne, molim te, ne! Molim te!
Pusti me!
Tako treba.
Beki. -Sunce će izaći! Moramo to uraditi smesta!
Vreme je da tvoji sinovi zauzmu njihovo mesto.
Izbavi nas, Moćni, od svih proteklih grešaka i deluzija.
Da, pošto smo kročili na put tame,
ne bismo oslabili našu rešenost.
Već da, uz tvoju pomoć, budemo mudriji i jači.
Šemhamforaš! -Šemhamforaš.
Šemhamforaš. -Šemhamforaš.
Šemhamforaš! -Šemhamforaš!
Živeo Satana! -Živeo Satana!
Živeo Satana.
Ne.
Sve je izgubljeno. Oprostite nam.
Ništa se ne dešava.
Znao sam. Tačno sam znao. Sve su to gluposti.
Grejs.
Dakle, šta...
Šta da radimo s njom?
Znam da je prekasno. Ali neću vas opet izneveriti.
Devojka će ipak da umre!
Šta koji kurac?
Ko želi da igra igru? -Vreme je za žmurke.
Bežite, bežite, bežite. Vreme je da se beži i skriva.
Bežite, bežite, bežite. -Jebem ti.
A sad ću vas pronaći. -Mislim da si bio u pravu.
G. Le Bejl, povlačim sve što sam rekla.
Hoću da idem kući. -Jebem ti!
Ne! Uradio sam sve kako treba.
Igrao sam po pravilima.
I ja kontrolišem...
Ne idi. Ne ostavljaj me, dušo. Dušo, stvarno mi je žao.
Ne želim da umrem. Ali... -Nisam ni ja želela, sebični kretenu.
Ne, ja nisam kao oni.
Ja nisam kao oni. Ne, ti si me učinila boljim, dušo.
A on me ne uzima. U redu?
Imam priliku za novi početak, dušo. I to zahvaljujući tebi. Da? Dušo?
Grejs, stvarno se plašim. -Ne pipaj me.
Ne, dobro. -Alekse.
Da?
Hoću razvod.
Jebem ti.
Gospođo, da li ste dobro?
Čujete li me? Imam nekoga na južnom travnjaku.
Trebaju nam bolničari odmah. -Razumem.
Isuse Hriste, šta vam se desilo?
Porodica mog muža.
Preveo: Bambula, obrada: Astra