Алексе, овуда!
Хајде!
Пожури.
Уђи и не излази. -Данијеле, плашим се.
Данијеле, молим те. Покушавају да ме убију.
Молим те помози ми. Данијеле, молим те. -Он је овде.
Не, не! Боже, не!
Не, Чарлс! Стани! -Хелен! -Не, молим те, стани!
Не! Чарлс! Не.
Чарлс. Не, молим вас. Молим вас, престаните.
Молим вас. Не. Не морате да радите ово.
Данијеле, тако сам поносна на тебе. -Молим вас, слушајте...
Не морате ово да радите. Ништа се неће десити.
Хелен! Хелен, молим те само попричај с њима. Хелен!
30 ГОДИНА КАСНИЈЕ
Да те чувам и пазим. Од данас па надаље.
У добру и злу.
У богатству и сиромаштву. У болести и здрављу.
Док нас смрт не растави.
Иако је твоја породица екстремно богата,
много ме плаши, твој тата ме сигурно мрзи,
а твој брат алкохоличар ми се стално набацује,
искрено једва чекам да будем део твоје осредње сјебане породице.
"Осредње"? То је прилично великодушно. -Ћао. -Ћао.
Свеца му!
Изгледаш савршено. Шта то радиш?
Пушиш? У мојој старој соби? Дај ми то.
Треба да сиђемо тамо доле. -Твој тата изгледа као да је на сахрани.
Мрзи ме. -Не. Не мрзи те, Грејс. -Мисли да сам с тобом због новца.
То је истина. Да. Мораш само да му даш времена... -Тако злочесто!
Шта? Не, истина је. Душо, дај му времена. У реду?
У реду. -У реду? Изненадили смо их овиме.
Да. -Они су навикли на трогодишње забављање.
А не ово што смо ми радили.
Шта знам, 18 месеци... -Крес маратона.
"Крес маратон"? Добро. Да. Треба то да убацимо у завете. -Ја јесам.
Добро.
Уосталом, кога заболе шта они мисле? Они су ужасни људи.
Мени је битно шта они мисле.
Јер су породица човека кога волим. И желим да ме прихвате.
Јеси ли добро? Јер сам и овако довољно нервозна. -Не, није то. Само сам...
Без тебе, ја сам... -Један од нас. -Ћао.
Данијеле. -Послали су ме по вас.
Стиже младожења, укењао се у гаће. Не може да верује
да је цео његов живот готов. -Данијеле, кретену. Престани.
Пустићу те за три, два... Пуштам. Само полако.
Није сувише касно да збришеш. Није ти место у овој породици.
Посматрам то као комплимент.
Добро. Ако си и даље одлучна да будеш Ле Домас,
онда изађите напоље. Важи?
Честитам, ругобо. -Хвала.
Не могу да верујем да ћу за пола сата
бити део Ле Домас династије игара? Царства?
"Доминиона." Ми преферирамо "доминион." -"Доминион." -Да. Али...
Данијел је у праву.
Могли бисмо само да одемо.
Како да не. "Хвала на поклонима. Јебите се."
Не. Озбиљан сам, душо.
Нудим ти излаз. Сада.
Не, хвала. Нема назад.
Јеси ли спремна за ово? -Не јеботе.
СПРЕМНА ИЛИ НЕ
Превео: Бамбула
Насмешите се, молим.
Могао је да прође много боље.
То кажеш јер ти је миљеник.
Молим те. Волим вас све подједнако.
Две године су дуг период, Алексе. Почео сам да мислим да смо остали без тебе.
Насмешите се. Насмешите се, молим. Што природније то боље.
Добро је. -Не примај то к срцу.
Покушавају да провале да ли си кучка спонзоруша.
Знаш, попут моје жене. -Улево.
Довољно је лепа за последње пиће у биртији.
Али никад неће бити једна од нас. -Наравно да неће, душо.
Она има душу. -Где ти је сестра до ђавола?
Сигуран сам да је Фич крив за то. -Бескористан је, али је један од нас.
Да ли је Грејс?
Ту си. -Здраво.
Здраво.
Дај ми руку. -Добро.
Прелепа табакера. -Хвала. Била је мамина.
Пушиш ли? -Не.
Нервозна?
Јер твоја крв није довољно плава?
Исто су говорили и за мене. -Стварно?
Буди поносна и зајебавај их.
Једино је битно шта Алекс мисли.
А то знамо.
Волим те. -И ја тебе. -Имам ли нешто?
Срање.
Сећаш ли се нечег што се десило данас? -Све ми је у магли.
Али прилично сам сигуран... -Да. -Јесмо ли се венчали? -Венчали смо се.
Да ли си ти моја супруга? -Свеца му. -Да. Ти си мој супруг.
Боже. Срање. Душо.
Тешко је с овим чудом. -Знам. Слушај. -Држи ме.
Морам ти нешто рећи... -Умукни. Скидај панталоне.
Не, морам ти нешто рећи. Грејс, душо. -Ја ћу да их скинем.
Свеца му! Неко је овде. -Шта?
Исусе, тета Хелен! Можеш ли нам дати мало приватности?
Мораћете се сакрити боље од тога. -Не кријемо се, очито.
Сви чекају. -Сићи ћемо доле за неколико минута.
Извини, душо. -Шта је оно било до ђавола? -То је моја тетка Хелен.
Њен проблем је што за њу не постоје границе. -Да.
Наравно да имате тајна врата. -То је ходник за послугу.
Пролази кроз целу кућу.
Извини, ко чека?
То сам покушавао да ти кажем.
У поноћ, мораш да играш игру.
То је нешто што радимо кад се неко нов придружи породици. -Игра? -Да.
Каква игра? -Не знам. Извлачиш карту.
Може бити бекгемон, крокет, даме, колико знам.
Знам, знам. Глупо је. -Мало је уврнуто.
Зашто тачно?
Јер смо се обогатили на играма, то је део иницијације.
Да ли морам да победим? -Не. Само мораш да играш.
А онда... -А онда си званично члан породице.
Искрено, за њих то има већи значај него венчање.
То је све? -Да, то је све. Знам да је безвезе. То је само
чудни породични ритуал. И морамо то радити само једном. У реду?
У реду. Да. -Добро.
Ако ће тако твоја породица да ме прихвати,
играћу као суманута даме.
Стварно сам добра у томе. -Добро.
Добро. Ти иди а мени дај 10 минута јер морам набацити своју коцкарску фацу.
Видео сам шта си урадила тамо. Веома добро. -Да.
Добро. Наћи ћемо се доле. Соба за музику.
Да. Сасвим је уобичајено да је имаш у кући.
Само... Одмах доле је. Друга врата с десне стране. -Добро.
И мислио сам да ћу те можда наћи овде.
Сигуран сам да је г. Ле Бејл с нама данас.
Колико си јој рекао? -Ништа. И никад нећу.
Сутра идемо. -Ако она извуче ону карту,
јеси ли спреман да урадиш оно што је неопходно?
Извињавам се, шта год хоћеш рећи, молим те настави с тиме.
Боље пожури и дођи овамо пре поноћи.
Позови ме кад примиш ову поруку.
Дора, још два, молим.
Грејс, душо. -Здраво. -Завети су вам били прелепи. -Хвала.
Алекс нам није рекао да си одрасла у хранитељским породицама.
Мада ништа нам и не говори у последње време. Шампањац? -Хвала.
Моји хранитељи су били сјајни људи. Чинили су све што су могли.
Али то је увек било привремено. Увек сам маштала да имам породицу.
Сигурно Алекс не би имао ништа против да живимо у греху заувек. -Не сумњам.
Али, разумео је колико ми је било важно да
коначно имам стварну, сталну породицу.
И не желим да вас разочарам.
Грејс. Кад сам те први пут видела, рекла сам Тонију:
"Коначно. Једно од наше деце је довело кући добру особу."
А не знаш колико смо ти захвални што си довела Алекса назад нама.
Али молим те, покушај да га вратиш назад у стадо.
Ми смо његова породица. -Обећавам.
Душице. Знала сам да хоћеш.
Здраво. -Мама, украшћу је. У реду?
Здраво. -Здраво. Шта ти је рекла?
Тако је драга. -Да ли је нешто рекла?
Не. Не. -Добро.
Јеси ли добро? Нешто се десило? -Да, не.
Само се не осећам добро.
Ако би да прилегнеш, зар не можемо да играмо игру сутра?
Не, мора то бити вечерас. -Руке горе!
Убиј! Убиј! -Не! -Среди га, Џорџи!
Успели смо, тата. -Скидај то, сместа!
Тата? -Настави да се играш тамо, друже. -Тако си напет.
Ле Бејл ће те средити. -Сероњо. -Убиј, убиј. -Г. Ле Бејл!
Ти! Жено у белом. Види ти ово, ти мора да си млада.
Здраво. -Фич Бредли. -Грејс.
Драго ми је. Алекс. -Ћао, Фич. Како си?
Свака част. Извињавам се што смо стигли у задњи час.
Нисмо могли добити наш уобичајени чартер лет с де Гола јутрос.
А ја не могу више летети комерцијалним летовима, зар не?
То је нешто најгоре. Ти бар разумеш. -Грејс! Здраво!
Ћао! -Ја сам Емили. Боже, хаљина ти је чудесна!
Уходим те на Инстаграму. -Стварно? То је...
Бићемо најбоље пријатељице. -Здраво. Драго ми је што те видим.
Тако сам узбуђена што ћу постати део породице. -И ја!
Он ће одлучити то, драга. -Тета Хелен. Драго ми је што те видим.
Смеђокоса братанице. Настављаш да постојиш.
Даме и господо, сад је 11.55.
Ово ће те оборити с ногу. -Добро.
Ова соба је резервисана само за чланове породице.
Након тебе, драга моја.
Свеца му.
Прадеда је уживао у овим играма.
Грејс.
Седи.
Волиш ли да играш игре? -Зависи од тога шта играмо.
Знаћемо за тили час.
Претпостављам да си приметила да наша породица воли традицију.
А сад је куцнуо час да нам се придружиш у тој традицији.
Време за причу. -Као што можда знаш, мој прадеда, Виктор,
основао је скромну штампарију током Грађанског рата,
где је правио карте за картање.
Генерацију касније, мој деда се проширио
на спортску опрему и друштвене игре.
Под мојим вођством, "Породичне игре Ле Домас"
купиле су 4 професионална спортска тима
и постигле су још већи успех. Неки за то могу рећи да је срећа,
али, то је мало више од тога.
Скоро као да неко бди над нама.
Све то је почело с веома дарежљивим добротвором. И овом кутијом.
У почетку, прадеда је био поморски трговац. То је био тежак живот.
И као многи, желео је више.
На једном од својих многих путовања у иностранство,
прадеда је срео г. Ле Бејла.
Он је био путник на броду. Колекционар, осредњи.
Куповао је егзотичне антиквитете ради препродаје богатим Американцима.
Након откривања обостране страсти према играма на срећу,
провели су много сати играјући карте.
И међу стварима г. Ле Бејла била је та кутија.
И једне вечери, након испијања велике количине рума,
г. Ле Бејл је предложио опкладу.
Ако прадеда реши мистерију кутије пре доласка у луку,
г. Ле Бејл би финансирао било који наум по прадедином избору.
Прадеда је провео доста времена на мору проучавајући кутију.
Док коначно...
И од тада,
кад год се породица Ле Домас нађе пред новом придошлицом у породицу,
ми убацимо празну карту у кутију.
Наша придошлица онда има част да извлачи карту,
а г. Ле Бејл ће нам рећи коју игру да играмо.
Ја сам добила шах. -Ја сам добио Црног Петра.
Озбиљно, шта је Црни Петар? -Фич...
Само извучем карту?
Драга, на тебе је ред.
Шта пише, девојко? -Пише...
Пише "жмурке." Да ли ћемо стварно то играти?
Све је у реду?
Да. Да. Таква су правила.
Жмурке, зар не, тата?
Да, заиста. Таква су правила.
Ко се крије а ко тражи?
Твоја је иницијација, драга. Ти ћеш се скривати.
Наравно.
Ово ће бити забавно, душо. Нађимо се у мојој соби, важи?
Не, хоћу стварно да играм. Ово је баш чудно. -Не, не. Знам.
За г. Ле Бејла.
За г. Ле Бејла. -За г. Ле Бејла. -За г. Ле Бејла.
Правила су једноставна. Можеш се сакрити било где у кући.
Ми онда бројимо до 100 и покушавамо да те нађемо.
Зар не мислите да имате малу предност?
Не, не. Никад не користимо камере.
Увек играмо игре како би биле игране у време прадеде.
Увек. -Значи, немам шансе да победим, је ли?
Могла би, ако останеш скривена до зоре.
Не, хвала. -Не. Почећемо да бројимо
чим одеш, важи? -Важи.
Грејс, срећно.
Ко жели да игра игру? -Време је за жмурке.
Бежите, бежите, бежите. Време је да се бежи и скрива.
Бежите, бежите, бежите. -"Ту сигурни владаћемо..."
А сад ћу вас пронаћи. -"А мислим
да вреди владати." -Пожурите, иза вас сам.
Не говорите. Жмурке.
На врховима прстију до подрума или упузајте испод свог кревета.
Где год да сте побегли, наћи ћу вас.
Останите међу сенкама. Девојке и момци.
Не правите буку. Или ћу вас наћи.
Бежите, бежите, бежите. Прикрадам се свом плену.
Бежите, бежите, бежите. Уходим ноћ.
Можете одјурити у ноћ.
Али шта ће бити иза вас. Не говорите.
Жмурке.
Попут жабе у тави, јастога у тигању.
Не разумете да ћу вас наћи.
Будите мирни као планина. И тихи као миш.
Тони, шта је ово који ђаво? Колико је старо ово чудо?
И ја ћу вас сигурно наћи. Тик, тик, так.
Да ли сте спремни или не? Тик, тик, так.
Слушајте сат. Пожурите у мрак.
Не часите ни час. Не вирите.
Жмурке.
Нек одбројавање почне. -Десет, девет, осам,
седам, шест, пет, четири, три, два, један.
Спремни или не, долазим.
Душо, можда треба да останеш овде.
Пази на врата. -Хвала, Черити.
Каква ти је била прва брачна ноћ, Грејс?
Била је сјајна. Једноставно сјајна. Ја...
Седела сам у теретном лифту.
Алексе, душо, хоћеш друштво?
Јебем ти.
Колико ће ово трајати? -Колико ово обично траје?
Нема ничег обичног у вези с овим.
Десило се само једном откако сам постала део породице.
Да ли стварно треба да знам како се користи ово чудо?
Знаш шта? Свратићу на брзака до тоалета.
Имам нервозан стомак. -Знаш да ми се никад ниси свидео, зар не?
У реду. Довољно је било.
Срање.
Срање. Џорџи.
Џорџи.
Извини. -Исусе.
Замало да се упишким. -Знам.
Мораш веома пажљиво да ме саслушаш. -Џорџи. -Срање.
Пођи са мном. -Стани. Шта то радимо?
Доле. Привуци своју хаљину. -Добро. Исусе.
Џорџи, знам да си овде.
Џорџ...
Овамо! Овамо! Народе, нашла сам је!
Успела сам! Тата, успела сам! Погледај!
Тата, дођи да видиш на шта мислим... Срање. Срање.
Исусе Христе. Ово је Клара.
Да ли ти она изгледа као да носи огромну, белу венчаницу, Емили?
Зашто си је упуцала у лице, душо?
Требало је да је осакатиш. Мора бити жива за ритуал. -Не знам.
Чула сам хитац. -Да.
Ако она умре, да ли се ово рачуна?
Наравно да се не рачуна. То мора бити млада. -Шта ћемо сада?
Не знам. Размишљам. -Клара.
Биће у реду. -Данијеле, да ли би могао?
Хајде, идемо у шетњу. -Умреће, народе.
Биће ти лакше кад прошеташ.
Шта ћемо с њом? -Склонићемо је. Не желимо да Грејс види.
Дајте ми јебене фењере. -Добро. Бирај.
Глава. -Глава је. -Ти добијаш ноге. -Добро.
Стани. -Клизи. Добро. У реду. Хајде.
Била ми је омиљена. -Чекај овде. Не мрдај.
Душо, мораш да устанеш. Морамо те извући одавде сместа.
Устани. Ево. Узми свој телефон, кључеве.
Јеботе. Срање. Мора да је Стивенс узео телефон, па...
Алекс, шта који курац? -Мораћеш да бежиш, у реду?
Жмурке. Извукла си једну лошу карту.
Мисле да морају да те убију пре зоре.
Шта који курац? -За мном.
Само тренутак! Заборавила сам пиштољ.
Добро. Добро, девојко, нема више грешака.
Ти си победница. Јасно?
Имаш своје патике? -Алексе. -Душо, обуј патике.
Не, Алексе, шта се то дешава?
Обуј патике. Сместа. Ево.
Добро. Мисле да ако те не убије,
нешто веома лоше ће се десити породици.
Морао сам да се претварам да бих могао да те извучем.
Али кућа је закључана тренутно, па ће то бити веома компликовано.
Знао си шта ће се десити ако будем извукла ону карту.
Мислио сам да неће ићи до краја. -Знао си.
Нико не извуче то. Никад се не дешава.
Да, али знао си за то! -Не, нисам.
Ја сам Ричард Бабис. -А ја сам Чарли.
И данашњи сегмент се зове "Упознавање свог самострела."
Јебем ти. Мислио сам да је безбедно.
Али да уопште ниси извукла карту, онда...
Онда твоја луда породица не би покушавала да...
Боже, убиће ме. -Не, онда бисмо обоје били мртви.
Кад се удајеш у ову породицу, мораш да играш игру.
А ако не играш, умреш.
Знам да то звучи лудо, али мораш да ми верујеш, то је истина.
То се десило брату мом деде. Венчао се,
није играо игру, умро је следећег јутра.
И његова жена. Исто се десило мојој рођаци Рејчел.
Исто се десило многима које нисам ни упознао. Само...
Мораш да играш.
Рекао си да ти је породица сјебана,
али ниси рекао да су психопате убице. -Знам.
Довео си ме овде, ниси ме упозорио. -Ти си хтела да се удаш.
Значи ја сам крива? -Не. Извини.
Јеси ли озбиљан? Могли смо побећи и венчати се.
Могли смо... -Не. Постоје правила. Не можеш тек тако да побегнеш и венчаш се.
Мораш да имаш венчање овде, и мораш да играш јебену игру.
Ниси чак ни разговарао са мном. Могао си да ми кажеш. Могли смо...
Само... -Да сам ти рекао, ти би отишла.
А да те нисам запросио, ти би отишла.
Ти си ми све, и обећавам ти да ћу те извући одавде, у реду?
У реду? Само ме слушај. Мораш да идеш право низ овај ходник
док не дођеш до кухиње. Ја ћу отићи доле до просторије за надзор.
Откључаћу сва врата. Откључаћу сва врата.
Не. Не остављај ме. -Онда само трчи. Морам. Душо, морам.
Само остани унутар зидова док не дођеш до кух...
Можеш ти ово. Куда ћеш да идеш? -Право, а онда, кухиња.
У кухињу. Добро. Успећеш. Биће у реду.
Волим те. -И ја тебе.
Иди. Иди.
Добро. Јебем ти.
Добро.
Јебем ти.
Неки траг од ње? -Не. Може бити било где.
Нашли смо је.
Исусе! Јебем ти! -Проклетство!
Емили, нишани у центар гравитације. -Не знам шта радим!
Упомоћ, упомоћ. Јебем ти.
Само сам дошао по пиће.
Морам да позовем остале.
Не, не мораш. Не.
Можеш ми помоћи. Молим те.
Ово се неће завршити добро по тебе.
Само не желим да те ја испоручим на тацни.
Данијеле, преклињем те.
Стварно ми је жао због свега овога.
Истина је оно што кажу: Богати су стварно другачији.
Даћу ти 10 секунди форе.
Данијеле.
Једна секунда.
Две секунде.
Две и по секунде.
Она је у радној соби. -Усмери оружје даље од себе.
Изгубио си је? -Да.
Јадан си. -Да.
Зар се бар не можеш претварати да ти је битно?
Сигурно ћеш је наћи и убити је уз или без моје помоћи.
Нешто ми је пало на памет.
Алекс је можда погрешио што није рекао Грејс,
али сећаш ли се како си ти реаговала кад сам ти рекао за ово?
Ниси ни трепнула. Једва си чекала да продаш своју душу.
Знаш одакле сам и какав ми је живот био пре.
Пре бих умрла него остала без свега овога. -Из твојих уста...
Где је она? -Бојим се да ти је управо промакла.
Тони, Алекс је збрисао. Жао ми је. -Проклетство.
Ко је сада црна овца? И даље ја?
Да ли сте је нашли? Да ли је готово? -Не, није готово.
А сад зна шта се дешава. -Али Емили је упуцала Клару у лице.
Па је она мртва. Само да напоменем. -Клара је мртва?
Била ми је омиљена. -У курац! Заборавила сам пиштољ.
Тата, заборавила сам пиштољ. Катастрофа сам. -Нема везе.
Ниси катастрофа, душо. Ево, душо, узми мој.
Г. Ле Домас, управо сам је видела да трчи...
Боже! -Боже.
Зашто ми се ово увек дешава? Дај, бре! -У реду. Смири се.
Душо. Нема везе, душо. Не зезај. -Не љути се.
Хајдемо у шетњу, наћи ћу ти нешто да једеш, да се мало смириш.
Можда ћемо наћи ону другу која је још жива да почисти ово срање.
Само мало. Да ли се послуга рачуна?
Не! Зашто сви то стално питају?
Морамо...
Шта који курац!
Морамо убити младу до зоре! -Сјебали смо се. Опасно смо се сјебали.
Смири се. Порадимо на проблему. Треба да искористимо сигурносне камере.
Немаш поштовања према традицији. -Не, у праву је.
Мислиш да прадеда не би искористио камере да их је имао?
Није традиција то што је рођен пре камера.
То је глупо. -Управо тако.
Времена се мењају. Кад смо већ код тога,
могу ли користити оружје из овог века?
Имам пиштољ у ташници. -Имаш?
Не. Користимо прадедино. То је традиција.
Бираш. Бираш.
Барем нас не тераш да носимо оне јебене маске.
Не. То је била татина идеја. То су биле осамдесете.
Наше поштовање не сме да нестане. -Проклетство, сестро!
Ако је не нађемо и не извршимо ритуал пре зоре, сви смо мртви.
Тони, поведи Данијела и упалите камере.
Остали нек се раштркају, и нек неко нађе Алекса.
Исусе.
Срање. Јебем ти.
Хајде, Алексе.
Монитори.
Добро. Срање.
Срање, срање.
Твоја тетка се увек погуби у детаљима. Зар је битно како ћемо је наћи?
Слажем се у потпуности. -Да.
Изгледа да нисмо једини. -Шта? -Неко је упалио камере.
Алекс. -Отвори врата. Отвори јебена врата.
Јебем ти.
Мрдај.
Бојим се да не могу урадити то.
Муниција је експонат.
Да ли си стварно мислила да ћу бити довољно глуп да... -То!
Отвори врата, Алексе! -Она је овде унутра!
Отвори проклета врата!
До ђавола, Алексе!
Отвори врата!
Не, не. -Ако нећеш да нам помогнеш, губи се.
Пусти је на миру! Разумеш ли ме?
Алексе! -То ми је жена!
Алексе. Алексе, не мораш да радиш ово.
Алексе.
Добро. Боже.
Знам, знам. -Мораш ми помоћи. -Знам. -Мораш ми помоћи.
Она ми је све. -Знам. Извући ћемо је напоље.
Хвала. Молим те. -Обећавам.
На чијој си ти страни? -Одвукао сам му пажњу, зар не? -Бирај.
Кога заболе? -Писмо. Ти узми главу.
До ђавола.
Стани. Морам да узмем пиштољ. -Само се врати по њега.
Мрдни! -Ја носим тежи део, оче.
Године пијанчења и дрогирања узеле су свој данак.
Боже. -Боже. -Не разумем шта се дешава. -У реду.
Мораш да будеш тиха, важи? -Ја нисам чак ни собарица.
Г. Ле Домасу се свиђа како играм. -Заменимо места.
Јер мене траже, не траже тебе. Хајде. Молим те. -Она је овамо!
Овамо је! -Не, не.
Боже. Помози ми, молим те.
Срање. -Молим те.
Срање.
Тони. -Да? -Шта то радиш? -Па...
Покушавамо да нам се врати. -Господине.
Човече.
Нисам могао да поправим безбедоносни систем.
Врата и прозори остају откључани.
И бојим се да је Дора згњечена, господине. Од стране теретног лифта.
Остала ниједна. -Исусе Христе.
Све нас елиминише. Како то ради? -Душице.
Нема логике, Беки.
Она је мала плава мршавица, и ја не... -Тони.
Размисли један минут. Али само минут.
Не смемо јој дозволити да изађе. Морамо чувати врата.
Он је застранио.
Није требало да му дозволиш да нас напусти. -Молим?
Он и ја смо одувек били много слични.
Знала да сам ће девојка извући ону карту,
и да ће се он суочити с истим избором с којим сам се ја суочила. -Глупости.
Нико од нас није очекивао да ради ово вечерас. Имам термин за голф у 8.
И, у случају да ниси приметила, није се много премишљао.
Помаже јој од почетка. Мрзи нас. -Не.
Он се једноставно плаши тога ко је он заправо. Као што сам се и ја плашила.
Никад нећеш знати какав је био осећај оне ноћи
кад сам рекла једином човеку кога сам икад волела да мора да умре.
Али није требало да се томе опирем. Требало је лично да убијем Чарлса.
Још има времена за Алекса да уради праву ствар.
Само мора да прихвати истину. -Коју то истину?
Да му је суђено да води ову породицу, не да бежи од ње.
Мрзео је наш пакт од самог почетка. Он је добар син. Сећаш ли се тога?
Зашто је он једини од нас видео г. Ле Бејла у његовој столици?
Мили боже. Имао је пет година. Вероватно је, шта знам, сањао то.
Или можда је то измислио.
Ако ти тако кажеш.
ПРЕТРАЖИ Пактови с ђаволом истина или глупост
"Шта има, бураз?" Идиот.
Ништа посебно. Породичне глупости.
Џорџи?
Хвала богу. Добро. Слушај, знам да је ово веома страшно, али...
Јебем ти.
Срање.
Јебем ти.
Ти мали кретену!
Моја си.
Моја си, кучко.
Јебем ти!
Напољу је, трчи према северној огради. Позваћу остале.
Помозите ми! Молим вас помозите ми!
Упомоћ. Молим вас помозите ми. Упомоћ!
Јебем ти.
Упомоћ! Станите. Молим вас помозите ми.
Хвала богу. Хвала.
Склони се с пута. -Молим те стани.
Шта није у реду с тобом који курац? Јебена животињо.
Говно једно. Мали, ситни педеру. Јебени чмару, јебени...
Јебени богаташи.
Јебем ти.
Мора да је отишла у шуму.
Али не брините, господине, неће одмаћи далеко. Наћи ћу је.
И поправићу ограду сутра. -Дакле...
Изашла је.
Ово је било забавно.
Шта кажете да поделимо свадбене поклоне на бранчу сутра?
Да ли ти мислиш да је ово јебена игра? -Да.
Жмурке, сећаш се?
Схваташ ли да ако она поживи до зоре, сви ми ћемо умрети.
Сећате се шта се десило Ван Хорновима, зар не?
Зар они нису умрли у пожару у кући?
Да, то су новине објавиле, али они...
Не желиш да знаш како су стварно умрли. Веруј ми.
Не, не зајебаваш се с г. Ле Бејлом. Г. Ле Бејл се зајебава с тобом.
Ниси могао да испреговараш боље услове, Вик? Ниси могао...
Шта знам, можда да га одговориш од клаузуле о потпуном истребљењу?
Наздравље, кретену, јер смо сви надрљали!
Мислим да си рекао своје, душо. Хвала. -Свеца му.
Идите чекајте Стивенса. Можда му затреба ваша помоћ.
Не вас двоје. Хоћу да се склоните с пута.
Носите собарице у јаму за козе.
И, бундевице, потруди се да не убијеш никог више.
Посао чишћења за црне овце.
Не. Тата. -Не зезај, Ем. Послушај своју мајку.
Кад ћемо да хватамо маглу? Зар не?
Не зезај. Зар не?
Јеби се.
Данијеле! Данијеле, упомоћ!
Грејс. Грејс.
Зашто је морала да извуче "жмурке"? Мислиш ли да је то истина?
Шта? Да ћемо имплодирати или претворити се у пламен, ако је не убијемо.
Не знам. Можеш ли... Добро, ја ћу...
Мораш да... -Не могу. Ако ти будеш повраћао, и ја ћу.
Један, два, три. -Три.
Али ти си био с њима кад су последњи пут играли жмурке, зар не?
Да ли сте били шесторо, седморо? Сећаш ли се ичега?
Сећам се свега. Алекс је био са мном такође.
Покушао сам да га заштитим. Не знам шта је видео или чега се сећа.
Увек си пазио на њега.
Да је то истина, не бих му дозволио да ожени Грејс.
Заслужио је бољег брата.
И сви ми заслужујемо да умремо.
Моја деца не.
Мама? -Душо! Џорџи.
Јеси ли добро? Шта радиш овде? -Ја...
Пратио сам ону жену овде доле, и упуцао је пиштољем који сам нашао.
Зашто си то урадио? -То су сви остали покушавали да ураде.
Душо. Тако сам поносна на тебе.
Срање.
Дођи овамо, Грејс!
Јебени сероњо!
Копиле.
Хвала што сте позвали Путујте безбедно.
Молим вас останите на вези и бићете спојени с првим доступним оператером.
Добро вече. Овде Џастин. Ваш позив може да се надзире...
Људи покушавају да ме убију. Можете ли да ми помогнете?
Да, могу вам помоћи око тога.
Треба ли вам медицинска помоћ или... -Можете ли позвати полицију, молим вас?
Да. Радо ћу вам помоћи око тога.
Извињавам се. Компјутер опет зеза.
Само да га на брзака рестартујем. -Џастине, зови полицију.
Госпођо, овде пише да је тај ауто пријављен као украден.
Извињавам се, али морам да га угасим. -Не, шта?
Не, шта који курац? Зезаш ли ме? -Таква је политика компаније, госпођо.
Не могу ништа. -Не, молим те. Џастине.
Само останите у возилу, госпођо. Полиција стиже. -Упали јебени ауто!
Нема потребе за псовањем! -Упали ауто, Џастине!
Исусе, не могу ништа да урадим. Руке су ми везане.
Џастине. Хало? Џастине!
Има ли још нешто око чега вам могу помоћи?
Да, можеш да се јебеш, Џастине!
Добро. Хвала што користите Путујте безбедно. Лепо се проведите ноћас.
Добро си, добро си. Полиција стиже.
Све ће бити...
Добро вече, Грејс.
Алексе, јеси ли то ти? -Сада си безбедна.
Одлазимо.
Где си? -Приближавамо се задњој капији, господине.
Бићемо тамо ускоро. -Добро. Опет смо у игри.
Тони.
Стивенс! Погледај иза себе. Стивенс!
Утишај јебену музику, идиоте!
Не.
Јебем ти. -Јебем ти!
Већ виђено.
Занимљиво, дошао сам овде да побегнем од лудила.
Хвала што си се забила аутом у моје спокојство.
Данијеле.
Не желиш да ме убијеш. Не желиш да умрем. -Не, не желим.
Свиђаш ми се, Грејс. -Пусти ме. Важи?
Слаб сам.
Ти си добар момак. Ти си стварно добар момак.
А Алекс те воли.
И ти волиш њега.
Неће ти опростити ако урадиш ово
Можда неће. Али барем ће бити жив.
Не могу дозволити да цела моја породица умре због тебе. -То је лудо.
Зар не видиш да је то лудо? Нико неће да умре.
И ти можеш предузети нешто поводом тога. То су глупости!
Не. Нисам оно што мислиш да јесам.
Алекс је збрисао. Ако је неко могао да те спасе, то је био он.
Можеш да изађеш сада.
Знао си да сам овде? -Пијан сам, нисам слеп.
Морамо да идемо. Мање од сата до зоре.
И још треба да је припремимо за ритуал.
Где је Грејс?
Мало је болесна.
Ниси ваљда мислила да ћу тек тако дозволити да се ово деси, је ли?
Кад је у питању породица, надаш се најбољем. Проблем је што...
Свиђа ми се.
Не желим да урадим ово. Али морамо да заштитимо породицу.
Ако она умре,
убићу те. -Па...
Онда сам мртва у сваком случају.
Да, а можда су то тоталне глупости и ништа се неће десити. -Молим те.
Да верујеш у то, не би јој дао да извлачи карту.
Зашто си нас напустио, Алексе?
Не знам, мама.
Не знам. Можда једне ноћи док сам певао и клао козу,
пало ми је на памет да то није сасвим нормално да се ради.
Али, а ово је што ме је највише уплашило...
Чинило се да је то нормално.
Заиста.
И схватио сам да ћу урадити мање више све,
ако ти породица каже да је у реду.
А онда сам срео Грејс.
Она је сушта супротност свима вама.
Она је добра.
И због ње осећам да и ја могу бити добар.
Ако будем морао да бирам између вас и ње, изабраћу њу.
Не верујем ти.
А мислим да ни ти не верујеш
да те девојка коју познајеш годину и по
познаје боље од мене.
Наша породица има веома посебног пријатеља по имену г. Ле Бејл.
Г. Ле Бејл је разлог због којег имамо све фине ствари које имамо.
Али понекад г. Ле Бејл жели нешто од нас заузврат.
Можеш ти ово, Фич. Можеш ти ово, Фич!
Не буди пизда, Фич. Не буди пизда, Фич. Можеш ти ово, пиздо.
Знам да ова ноћ није прошла по плану.
Али искупићу се, г. Ле Бејл.
Видећете.
Обнављамо наш завет вечерас, као наши преци пре нас,
с овом жртвом од крви и меса.
Живео...
Брате!
Отровани! -Копиле!
Боже.
Шта си нам дао? -Оно чиме сам полио собарице.
Бела флаша, мали црвени затварач.
Хлороводонична киселина! -Хајде, на ноге лагане.
Грејс! -Јеси ли их управо убио? -Не, само сам их жацнуо.
Прогуглао сам. Кењаће чудна говна недељу дана, али биће добро.
Не брини, извући ћу и Алекса. -Нађите их! -Немамо...
Знала сам да ћеш ми помоћи. -Ја нисам.
Само сам знао да, у неком тренутку, неко мора да спали све ово.
Никад нисам помислио да ћу то бити ја. -Данијеле.
Склони се с пута.
Черити.
Тебе стварно боли уво ако умрем. -Не мораш да...
Данијеле. Данијеле.
Иди.
Хвала.
Куда ћеш, кучко?
Шта јеботе замишљаш да си? Наша породица је пребродила и горе од тебе.
Ти си само још једна жртва. Ти си још једна коза.
Нек иде у пичку материну олтар. Урадићу то овде.
Грејс?
Данијеле. Данијеле.
Погледај ме. Боже. Погледај ме.
У своју одбрану, доста је прошло.
Немој да умреш. Немој да умреш, у реду?
Данијеле, немој да умреш! Требаш ми, Данијеле! Немој да умреш!
Стварно сам мислила оно што сам рекла јутрос.
Мислила сам да ћеш бити нова ја.
Али нећу ти дозволити да наудиш мојој породици!
Можеш да умреш.
Ти не заслужујеш породицу.
Нек се јебе твоја породица.
Нек се јебе твоја јебена породица.
Грејс.
Жао ми је.
И мени је жао.
Данијел је мртав.
Нећеш бити са мном после овога, је ли?
Алексе... Алексе.
Алексе. Повређујеш ме. -Овде је!
Не, молим те, не! Молим те!
Пусти ме!
Тако треба.
Беки. -Сунце ће изаћи! Морамо то урадити сместа!
Време је да твоји синови заузму њихово место.
Избави нас, Моћни, од свих протеклих грешака и делузија.
Да, пошто смо крочили на пут таме,
не бисмо ослабили нашу решеност.
Већ да, уз твоју помоћ, будемо мудрији и јачи.
Шемхамфораш! -Шемхамфораш.
Шемхамфораш. -Шемхамфораш.
Шемхамфораш! -Шемхамфораш!
Живео Сатана! -Живео Сатана!
Живео Сатана.
Не.
Све је изгубљено. Опростите нам.
Ништа се не дешава.
Знао сам. Тачно сам знао. Све су то глупости.
Грејс.
Дакле, шта...
Шта да радимо с њом?
Знам да је прекасно. Али нећу вас опет изневерити.
Девојка ће ипак да умре!
Шта који курац?
Ко жели да игра игру? -Време је за жмурке.
Бежите, бежите, бежите. Време је да се бежи и скрива.
Бежите, бежите, бежите. -Јебем ти.
А сад ћу вас пронаћи. -Мислим да си био у праву.
Г. Ле Бејл, повлачим све што сам рекла.
Хоћу да идем кући. -Јебем ти!
Не! Урадио сам све како треба.
Играо сам по правилима.
И ја контролишем...
Не иди. Не остављај ме, душо. Душо, стварно ми је жао.
Не желим да умрем. Али... -Нисам ни ја желела, себични кретену.
Не, ја нисам као они.
Ја нисам као они. Не, ти си ме учинила бољим, душо.
А он ме не узима. У реду?
Имам прилику за нови почетак, душо. И то захваљујући теби. Да? Душо?
Грејс, стварно се плашим. -Не пипај ме.
Не, добро. -Алексе.
Да?
Хоћу развод.
Јебем ти.
Госпођо, да ли сте добро?
Чујете ли ме? Имам некога на јужном травњаку.
Требају нам болничари одмах. -Разумем.
Исусе Христе, шта вам се десило?
Породица мог мужа.
Превео: Бамбула, Обрада: Астра