ПАГАНСКИ РИМ
37-41 после Христа
Какву ће корист човек имати ако освоји свет...
а изгуби своју душу. Марко 08:36
Постојао сам од настанка света
и постојаће ћу док и последња звезда не падне са неба.
Иако сам узео облик Гаја Калигуле,
ја сам сваки човек, као што сам и ниједан човек. И тако...
ја сам Бог.
КАЛИГУЛА
Како је са Марселиусом? -Како је, шта?
Тако је дебео! Одвратан је!
Није! Само је крупан.
Али сићушан тамо где је важно.
Откуд ти знаш?
Видео сам га у купатилу.
Јадна, јадна Друсила. -Баш си дивљак.
Стани! -Порука за принца. -Идентификујте се! -Макро!
Лозинка? -Правда.
Принче!
Опростите ми, принче.
Цар вам заповеда да га посетите. -Шта хоће?
Последњи вас пут видети, можда. 77 година му је.
Нека живи заувек!
Како је Ениа?
Моја жена живи само за дан кад ће вас опет видети, принче.
Сачекај напољу!
Шта све ово значи?
Чувај се, Чизмице!
Моли се Исис за мене. -Следим те чим будем могла.
Мрзим што се враћам овде, Макро.
Нешто планира.
Немате се чега бојати. Ја командујем Преторијанцима.
Са Тиберијем, увек се имаш нечега бојати.
Пазите се Нерве. Кажу да може да чита мисли.
Нерва! -Принче! -Драги пријатељу.
Десет година је дуг период за цара да буде скривен.
И ја бих био срећнији кад би се вратио у Рим, где и припада.
Реци ми, како је Цар? -Стар, као и ја.
Мислио сам, какво му је расположење?
Као и време. -Па, време је данас лепо!
Променљиво.
Чуо сам да је у последњих месец дана
7 мојих колега у Сенату погубљено због издаје.
Девет, да будемо тачни. Петорица су варали. Убили су се.
То није било фер.
Зар се не слажеш, Нерва?
Сви су били добри људи.
Ако су били добри, како их је Цар прогласио кривим?
Имате дар за логику, принче.
Калигула!
Вољени деда. -Изведи свој плес, дечаче!
Мој плес? -Да!
С којим си одушевио војску кад те отац прогласио маскотом.
Хајде! Чизмице!
Заборавио сам, господару. -Плеши за мене! Обрадуј ме!
Плеши!
Моје рибице. Рибице.
У реду, моје рибице! Уђите! Сви!
Престани!
Излазите, рибице! Доста вам је за данас.
Калигула! -Да, Господару?
Зашто причаш тако монструозне ствари о мени у Риму?
Чујем да често молиш за моју смрт.
Не, господару, никада. -Не?
Тако ми небеса, Цезаре. Кунем се да нисам.
Да, ниси. Јавно!
Никада, господару. -Упамти ово!
Да сам те пустио да живиш...
За сада.
Моје рибице ме воле.
Невиност, ти видиш.
Ја штитим њихову невиност.
Најмање што могу учинити. Али ружан је свет. Мичите се!
Нерва презриво гледа на нас. Помози ми, Нерва!
Помози ми да преобразим овог младог варвара у Рим, Цезара.
Била су три римска Цезара: Јулије, Август и Ви.
Који од њих хоћете да буде? -Најбољи.
То је ваш отац, Август. -Видиш, Калигула? Увређен сам у лице.
Нерва, драги пријатељу, чувај се Макроа када умрем.
Знам, мрзи ме. -Зато што си мудар.
Зато што си добар.
Зато, кад ме не буде, чувај се Макроа.
Предузео сам мере предострожности, Цезаре.
Шта би оне могле бити?
Небеса, помозите Риму! Када мене не буде.
Стар сам. -Да, Господару, али живећете вечно.
Цела моја породица је мртва осим тебе, детета Гемелија,
и овог Клаудија, твог ујака.
Покошени судбином.
А судбина је, Чизмице, оно што управља нама. Не неки Бог.
Ви јесте Бог, господару.
Не, нисам! Не чак и када умрем.
Јулије Цезар и Август Цезар, они су богови.
Тако каже Сенат и тако народ воли веровати.
Такви митови су корисни.
Чизмице, само се погледај. -Да, Цезаре?
Негујем лажљивца у грудима Рима.
Ујаче!
Калигула! Мислиш ли да је овај момак пио?
Мислим да јесте, Цезаре. -И ја. Макро ?! -Да, Господару!
Донесите му још вина и не пролијте ни кап!
Скини узице са чизама.
И што кажу о мени у Риму?
Па требају Вас Господару. И недостајете им.
Већину свог живота сам дао народу Рима.
Борио сам се...
Дао сам све!
Зар нису љупки? -Да, Господару.
'Сатири' су из Илирије.
И... ова нимфа...
је из... одакле си?
Британија, господару. -Британија!
Кипови који говоре? -Да, Да! И они...
раде и више од приче. Они раде!
Волиш ли нимфе више од Сатира? -Волим обоје, господару.
Потребно је обоје. Да, да останеш здрав.
Рим је Република, а ти и ја смо обични грађани.
Уверљивије!
Тако је!
Ово је најбољи од мојих пастува.
Служи држави, Калигула, иако су људи у њој изопачене звери.
Али, воле вас, господару. -Не, Не! Они ме се боје!
А то је много боље.
Нисам имао избора, видиш. Нисам имао избора.
Нисте имали избора?
Све што сам желео био је приватан живот.
Нисам заиста желео постати Цар, али сам морао. -Морали сте?
Да је неко други постао Цар, био би убијен.
Као што ћеш и ти бити.
Бићу?
Бићу де...?
Бићу, деда? -Био би, да ниси мој наследник.
Када је Рим био само град, а ми само грађани,
познати једни другима,
Били смо умерени, добри, дисциплиновани и достојанствени.
Али Римљани којима ја владам нису оно што су били.
Похлепни су. Похлепни су за влашћу и задовољством.
За новцем, женама других људи.
О да, ја сам истински моралиста.
И строг као било који 'Като'.
Судбина ме одабрала да владам свињама,
и у својој старости сам постао свињар.
Мислиш ли да је момак попио довољно вина?
Мислим да је попио довољно, господару. -И ја мислим.
Сада је срећан.
Ти не би знао. Да си образован само у војним камповима,
знао би довољно да постанеш свињар.
Цезаре, Сенат вам шаље ове документе на потпис. -Наравно.
Измењена листа кандидата за одликовање.
Ја, Тиберије Цезар, наређујем у име Сената и народа...
Рима.
Висина пореза за Малу Азију и Галију.
Ја, Тиберије Цезар, наређујем у име Сената и народа Рима.
Сенатори криви за издају. -Сваки Сенатор верује
да је потенцијални Цезар и зато је сваки сенатор крив за издају.
У мислима, ако не уистину.
Сенат је природни непријатељ сваког Цезара, Чизмице.
Упамти то. Издајице! Погледај их!
Издајице.
Понудили су да ће одобрити сваки закон који смислим,
пре него ште га смислим.
Рекох себи: "Шта ако полудим, што онда?"
Није било одговора.
Рођени су да буду робови, Германије. Не заборави то!
Ја нисам Германије, господару. Ја сам његов син, Калигула.
Да, а твој пријатељ је Макро.
Служи вама, и само Вама, господару!
И његова жена ти је такође пријатељ?
Је ли пријатељска у кревету?
То морамо питати Макроа, господару.
Изгледа пријатељски. -А твоја сестра, Друсила?
Моја сестра је моја сестра, господару.
Знам све што је речено и учињено.
И помишљено!
Залазећи сунце и излазећи месец.
Гемелије, љупки дечаче! И премлад да ме издаш.
Па, можда не баш премлад.
Пољуби свог старог деду. Да, мој последњи унук.
И ја сам ваш унук, Цезаре. -Усвојени.
Ово је последња крв моје крви.
Јадни дечаче, што ће постати од тебе?
Као брат ми је, господару. -Брат?
Нико није брат у нашој породици.
Брат убија брата, који је убио свог оца,
Који је убио свог сина. Судбина. Пиј, Калигула!
После тебе, драги брате.
Јадни дечаче. Када одем, Калигула ће те убити.
А онда ће неко убити Калигулу.
Осим... осим ако не умре пре мене.
Уопште не изгледаш добро!
Ја, Калигула Цезар...
наређујем у име Сената и народа Рима.
Брат убија брата, који је убио свог оца,
који је убио свог сина. Судбина.
А онда ће неко убити Калигулу.
Убиће ме.
Сигуран си. Са мном си.
Убиће нас. Као што је убио нашег оца, нашу мајку...
и нашу браћу.
Нећу умрети! -И Нећеш.
Ти си му наследник. Не постоји нико други.
Да, осим Гемелија
и Клаудија.
Гемелије је премлад, Клаудије је идиот,
а Тиберије је стар. Ти ћеш бити цар, ускоро.
А ти ћеш бити моја краљица. -Не можеш се оженити сестром.
Можеш у Египту. -Али ми смо у Риму. И већ си обећан другој.
Знам. Енији.
То је само птица.
Принче! -Шта је било?
Моја жена.
Ениа!
Сада си човек, Калигула. Шта ћеш урадити?
Мораш бити господар своје судбине. Узми је...
са обема рукама.
Кретени! Зашто сте му дозволили да то учини?
Вежите му зглобове! Вежите му зглобове!
Не смеш да идеш, не смеш ме оставити.
Ти си ми пријатељ, мој једини пријатељ.
Предуго сам живео, Тиберије. И мрзим свој живот.
Оставите нас! Обојица!
Бирајући начин своје смрти,
човек је најближи да превари своју судбину.
А судбина говори, када ти умреш, Макро ће убити мене.
Ухапсићу га и погубити. -Не можеш, он тебе контролише.
У сваком случају, чак и са мртвим Макром,
како бих могао наставити живети уз овог гмизавца?
Увек ћеш поштовати мог пријатеља, зар не, гмазу?
Увек сам га поштовао, господару.
Чујеш ли? -Тиберије, Некад си био мудар.
Не говори ми да сам стар.
Гледао сам како израсташ у чудовиште.
Једног по једног, видео сам како убијаш своју породицу,
Своје пријатеље, најплеменитије људе у Риму.
То је издаја, Нерва. -Не, то је истина.
Јесам, и увек сам био окружен непријатељима.
У властитој породици, у Сенату.
Суров си! -Не, искрен.
Старац понекад може видети будућност.
Па, зла су прошла... и зла тек долазе.
Сада бирам бекство.
Значи ово су твоје мере предострожности, Нерва?
Нерва, како изгледа? -Топло, без боли.
Само отпловљава. -Видиш ли је? Кога?
Велику богињу Исис.
Значи ти си један од оних који верују... -Видиш ли је?
Не. -Сигуран си?
Скоро си мртав. Како изгледа? Шта ти се сада догађа?
Ништа.
Лажеш! Можеш је видети. Знам да можеш. Како изгледа?
Не... баш ништа.
Само...
сан.
Лажовчино!
Откако је Нерва умро, Тиберије је полупарализован.
Кажу да је близу смрти. -Када Тиберије умре, биће нам горе.
Волео си копиле. -Повуци реч!
Принче, доктор Караклис.
Како је Цар? Када ће окончати?
Па, могло би се догодити сваког тренутка, али уз негу,
могао би да издржи око годину дана.
Могу намирисати смрт! Али чију?
Не брините. Не може ништа учинити без мене.
Тако су и ова јадна и несрећна створења мислила.
А где су она? Не, Макро.
Планира нешто. -Ви ћете ускоро бити Цар.
Кунеш се? -Ку...
Кунем се.
Одлазите! Сви одлазите!
Тиберије!
Ка... ли... гула.
Господару?
Дај ми мој прстен!
Не. -Да.
Да... се... ниси... усудио!
Принче! -Да се ниси усудио!
Живео Цезар!
-Окупићу све у холу.
За објаву.
Гемелије!
Живео Цезар.
Гемелије! Сами смо.
Морамо се волети.
Почивај, Тиберије Цезару!
Живео Калигула Цезар!
Баш као у сну.
То је само маска. Сада си ти Цезар.
Цезар? -Цезар, Римски Цар и господар света!
Господар света!
Свиђа ми се овај сан.
На...
На инсистирање Сената и народа Рима,
прихватам...
понизно...
Највиши положај наше велике Републике.
Наше велике Републике!
Лук? Где је лук? Дај ми лук!
Када је наш вољени Тиберије умирао...
На Тибар са Тиберијем! -Тако је!
Баците га у реку!
Тиберије тиранин! -Баците га псима!
Данас започињемо нову еру.
Објављујем општу амнестију!
Живео! Калигула Цезар! Калигула Цезар! Калигула Цезар!
Тишина!
Велики Цезар није завршио.
За мог саветника, Сенат и народ Рима
мудро су изабрали мог ученог ујака Клаудија. -Живео Клаудије!
Заузми своје место поред мене, Клаудије!
Цезар Калигула! -На своје место! -Мислио сам, саветник!
Овим уједно усвајам као свог сина и наследника...
принца Гемелија.
Иступи, принче! -Живео Гемелије!
Од овог тренутка, све државне заклетве имаће следећу фразу:
"Нећу ценити ни свој живот, нити живот своје деце...
више него што ценим царев." -Живео! Живео! Живео!
"И његове сестре, Друсиле."
Живела Друсила! -Живео Калигула!
Морамо пазити на њега.
Ха! Клаудија? -Не, Гемелија.
Да, Гемелија.
Јеси ли им видела лица када сам рекао да се морају...
заклети не само мени?
Већ и теби? -Били су запрепашћени.
Надам се. -Али, да ли је то мудро?
Могу да учиним...
било шта, што желим...
било коме.
Па, не почињи са мном.
Кога би предложила?
Напоље! Напоље!
Кога? -Зашто не почнеш са Макром?
Макром? -Да.
Пре него што почне да те контролише, као што је...
контролисао Тиберија.
Изванредна смотра, Макро. Изванредна.
Доведи ми Гемелија. -Шта, овде?
Да, овде! Одмах!
Караклис! -Господару? -Стани овде!
Хоћу бонус за своје стражаре. -Али, Цезаре, то није могуће.
Све ствари које се догоде су могуће, Лонгиније.
Учини да се немогуће догоди и постаће могуће. Логично?
Како, Цезаре? Видите, дефицит је... -Гледај! Колико сам ја плаћен?
Па, господару, колико год вам треба. -Добро.
Макро, да ли би стао тамо?
Лонгиније, ти овде. -Да, Цезаре.
Гемелије! Хоћу да погледаш ову господу, врло пажљиво.
Без журбе. И реци ми ко је убио нашег вољеног Тиберија?
Ко је убио Тиберија?
Он је!
Макро!
Убицо!
Ухапсите га!
У част вашег новог команданта, Карија...
10 златника по човеку. -Живео! Живео! Живео!
Карија, ухапси Макроа. -Стража, ухапсите Макроа.
Да се нисте усудили!
Извините, Цезаре.
Карија! -Два Сенатора преклињу да вас виде.
Имају спор око земље и чекају вашу пресуду.
Па, уведи их. Уведи их!
Интересује ме све што је римско.
Па чак и дужина тоге. -Уђите сада.
Цезаре, морам да се пожалим на... -Дајте ми документе!
Крив! -Хвала Вам, Цезаре. -Не захваљујте ми се.
Правда мора увек бити непристрасна. Је л' тако Карија?
Или није? -Да, Цезаре.
Можете ићи!
Ениа!
Изгледаш лепо.
Је ли добро за раст косе?
Венчаћемо се ускоро. Развод ће трајати само пар дана.
Мислим да се требамо преселити. -Преселити? Где?
У Александрију, рецимо.
У Египат?
Да.
Шта мислиш? -Мрзим да напуштам Рим. Мислим, Сенат...
Не, не, Ениа. Ја сам Рим. Где сам ја, ту је и Рим.
Ту је онда Сенат и народ Рима.
Немој ме засмејавати док то говориш.
Ах, Лонгиније! -Опростите нам, Цезаре.
Лонгиније, је ли готово? -Сенат га је осудио на смрт.
Добро.
Овлашћење.
Карија, сада те званично проглашавам...
командантом своје царске страже.
Шта је са Макром? Шта се догодило? Где је он?
Ухапшен је због издаје. -То је немогуће.
Цезаре, он те волео и обожавао! Он те створио!
Нико мене није створио. -Ја... ја не могу да поверујем.
Шта је учинио? -Ениа, мораћу узети судбину у своје руке.
Стража! -Стража!
Карија, треба је протерати.
Али, ја те волим! -У Галију!
Волим те!
Калигула, како си то могао учинити? Био ти је пријатељ!
Учинила бих све за тебе! Немој ме слати одавде!
Волим те!
Калигула!
Сада се бар не мора разводити.
Али ти и даље треба наћи одговарајућу жену.
Не!
Оженићу тебе. -Не можеш. Нисмо Египћани.
Знам.
Пуно смо лепши. Рим није Египат.
И престани се тако гледати.
Хајдемо онда у Египат. -Јеси будала.
Цезар не може бити будала. -Али се упорно труди!
Цезар не може бити будала!
Чизмице, прогнаћете на Тибар, ако покушаш свргнути Владу.
Зато, мораш оженити поштовану Римљанку, сенаторске класе.
Не, нећу! -Хоћеш! Мораш имати наследника.
Који ће ме убити када порасте.
Исисине свештенице се вечерас састају код мене.
Хоћеш да оженим неку од њих? -Да!
Не! -Да!
Не.
Да.
Питам се шта бих требао обући?
Када је представа за свемоћног Цезара?
Не буди одвратан. -Само сам практичан.
Ако морам изабрати жену, хоћу да видим што добијам.
Логика.
Ммм. Она тамо изгледа прилично интересантно.
Ливија? Она је заузета. Удаће се за Прокула,
једног од твојих официра. -Послаћу га у Шпанију.
Она је девица, врло досадна. Није твој стил.
То ће бити моја жена! -О не. Не Цезонија!
Немогућа си.
Она је најпромискуитетнији жена у Риму. -Перфектно!
Цезонија је разведена. Екстравагантна је.
Увек је у дуговима.
Хоћу је! -Али не за жену!
Пошаљи ми је одмах! -Не, Чизмице, нећу ти то допустити!
Не би било паметно.
Да.
Таква је воља Сената и народа Рима.
Врло си уверљив као свештеница, Цезаре.
А ти као жртвено јагње, Цезонија.
Рекао сам Цезонији да ћу је оженити.
Не говори тако. -Али тек када ми роди сина.
Како ћеш знати да је твој? -Не брини. Имам врло добру стражу.
Онда буди сигуран да ће неко од стражара бити отац.
Они су сви кастрирани хомосексуалци.
Када би само цео Рим, имао само један врат.
Је ли оно официр за којег ће се Ливија удати?
Да, Прокул. -Прокул? Ммм.
Лонгиније? -Цезар.
Видиш ли оног младог војника тамо, Прокула? -Да. -Питам се...
Калигула Цезар, римски Цар.
Живео! -Живео!
И госпођа Друсила и госпођа Цезонија.
И госпођа Друсила и госпођа Цезонија. Живеле! -Живеле!
Каснимо ли? -Не, Цезаре. Опростите нам!
Је ли церемонија била лепа? Олтар је добар? -Да Цезаре!
Сјајно!
Хајде! Хајде!
Врло сте љубазни што сте дошли.
Ти си римски херој. -Цезар.
Сада ћу даровати посебне благослове свемоћног Цезара
овој...
срећној заједници.
Где је свети брачни кревет?
Ах, кухиња !? Па, мораће послужити.
Видимо се касније. -Чизмице?
Мислила сам да ти се девице не свиђају?!
Никада нисам ни упознао једну.
То је тачно, Цезонија?
А сада Цезаров венчани поклон.
Како дивна млада!
Скини то са себе!
Сјајно!
Је ли стварно девица, Прокуло? -Да, Цезаре.
Никада не можеш бити сасвим сигуран.
Отвори очи, Ливија!
Срећнице! Изгубити невиност са...
директим потомком богиње Венере.
Ја...
Калигула Цезар...
наређујем... Отвори очи, Прокуло!
Наређујем у име Сената... Отвори их!
Сената...
и народа... Рима!
Стварно је била девица.
Јеси ли ти?
Па, јеси ли?
Не, Цезаре. -Па, Исис то неће волети.
Поштена жена за непоштеног човека. То није фер.
Хајде, скидај се!
Сјајно!
Свиђа ми се твоја лепа, коврџава коса, Прокуло!
Не, Цезаре, преклињем Вас! -Намести се горе!
Ууух! Мислим да си ми лагао.
И ти си невин.
Ја, Калигула Цезар...
наређујем у име Сената...
Отвори очи, Ливија!
... И народа Рима!
Видите ли како сам се уморио, како би ваше венчање...
учинио светим.
Мој благослов!
Гемелијe!
Калигула!
Гемелијe!
Јупитере, воли ме!
Друсила!
Покушава ме убити! -Ко, Чизмице? -Гемелије.
Видео сам га како бежи! Жели ме мртвога!
Сада... eво, Чизмице.
Сада ћеш бити добро.
Ево га.
Живео Цезар! -Живео Цезар!
Сви поздравите Цезаровог прелепог коња, Инситатуса.
Живео најплеменитији Инситатус! -Живео Инситатус!
Онај тамо је Гемелијe. Држи га на оку!
Живни, живни мало, драги ујаче! Живни! Живни!
Хоћу твој искрен савет.
Да се прогласим краљем Рима? -Краљ?! Па...
Ово је Република, зар не?
Врло добро, онда.
Прогласићу се краљем Републике.
Али већ сте моћнији од било којег краља, Цезаре.
Ја сам Бог!
Или ћу бар бити када умрем.
Гемелије, пробај једну шољу!
Какав је то мирис? -Који мирис, Цезаре?
Шта си то узео? -Само лек да смири грозницу!
Дао си му лек за грозницу? -Па... -Јеси или ниси?
Не, нисам.
Гемелије! Оптужујеш свог суверена да је тровач?
Нисам те оптужио, Цезаре! -Попио си противотров пре...
него што си дошао за мој сто?
Шта је исто као да си ме оптужио да те трујем.
То је логично! Није ли?! -Калигула!
Карија!
Ухапси Гемелија због издаје.
Стража! Водите га!
Немојте! Молим Вас! Нееееее! Не!
Неееее! Неееее!
Као да може бити противотрова за Цезара.
Друсила! Зашто си тако забринута за њега?
Нисам забринута за њега, већ за тебе. -Он зна за Тиберија!
Он је претња за мене! -Није!
Чак није ни твој наследник. Цезонија сада носи твоје дете.
Гемелије ће умрети! -Баш си аматер!
Аматер?
Чак нису биле ни отроване.
Цезаре!
Лепо изведено. -Хвала.
Шта ћеш јој урадити? Оно што је рекла је издаја.
Ја одлучујем шта је издаја, а не ти.
Плеши!
Да плешем? -Да!
А твој син? -Покажи Инситатусу свој нови плес.
Мој син? -Плесаће са тобом.
Музика!
Тооо!
Ти си прелеп!
Друсила... прелепа.
Ми се воли... вол...
Она ће ме убити. -Неће! -Убиће ме!
Грозница мора ускоро попустити. -Убиће ме!
Ако не попусти?
Друсила! Друсила! Убиће ме!
Убиће...
Друсила, волим те! Волим те!
Где је моја сестра? -Долази!
Овде сам, Чизмице.
Друсила. Умирем.
Не умиреш.
Морам... саставити тестамент. -Не говори! Спавај!
Лонгиније! Хоћу Лонгинија!
Водите мог коња у његов кревет.
Он је чудовиште. -Чак и да је тако, боље је да не умре сада.
Не видим зашто? -Људи га воле. Могло би бити рата, револуције...
и цивилних нереда ако умре. Изгледа да ће ионако умрети.
Лонгиније!
Звали сте ме, Цезаре?
Мој тестамент.
Мојој вољеној Друсили...
... римско царство...
... титула Августа...
... моје чизмице...
... мале чизмице . Мале чиз...
Спава.
Не, не спава.
Друсила...
Зашто се стално љутим на тебе? Зашто се увек свађамо?
Ту нема помоћи.
Никада се више нећемо свађати. -О да, хоћемо.
Немој допустити да умрем.
Моја госпо! Не смете га дирати! Грозница је заразна!
Спавај! Сада си сигуран. Друсила је ту.
Нудим свој живот, када би Јупитер...
само поштедео нашег вољеног Цара.
Јупитер прихвата твоју понуду. Погубите га!
Грозница попушта. -Чујеш ли Чизмице? Живећеш.
Друсила ми приговара да запостављам свој посао.
Па се јављам на дужност.
Траже се ваш потпис и печат, господару.
Ја, Калигула Цезар, наређујем у име Сената и народа Рима.
Ја, Калигула Цезар, наређујем у име...
Сената и...
народа Рима.
Ја, Калигула Цезар, наређујем у име Сената и народа Рима.
Ја, Калигула Цезар, наређујем у име Сената и народа Рима!
Рима !, Рима! Цезар !, Цезар !, Рима !, Рима!
Глупости! Глупости! Глупости!
Ја, Калигула Цезар, наређујем у име Сената и народа Рима.
Није ни чудо што је живот тако досадан.
Да, господару. Овај... не, господару! Господару!
Да видимо да ли нас Прокул може мало забавити.
Прокуло!
Знате ли да његова жена очекује прво дете и нисмо...
сасвим сигурни ко је отац. Он или Бог?
Божански Цезаре, молим вас! Шта сам учинио? Због чега сам ту?
Због издаје.
Увек сам био вама одан.
То и јесте твоја издаја! Ти си поштен човек, Прокуло...
а то значи да си лош Римљанин. Шта значи да си издајник.
Логично. Ммм?
Сада мораш умрети као и Гемелије.
Као и сви они који су изневерили Рим.
Сада пола... ко! Врло полако!
Желим да осети смрт, да осети мирис смрти.
Сад, какво је осећање, Прокуло?
Је ли видиш велику богињу Исис? Шта каже?
Ах! Гмаз!
Евидентирај то.
Рекао сам полако, ти будало!
Срећковић! Утећи мени тако лако.
Лонгиније, гмазу један!
Одсеци их и пошаљи Ливији као сувенир њихове велике љубави.
Цезар је рекао да их одсечете.
А сада, пошаљите остатак Ливији.
Завеса!
Дететова глава се управо појавила.
Је ли живо? -Да, Цезаре!
Господо!
Сада ћу се венчати Цезонијом, мајком мог сина...
Калигуле Германија.
Калигула, Цезонија! -Прстен, прстен! Дајте ми прстен!
Сада си жена, мајка и римска Царица!
Девојчица је!
Није девојчица!
Зар ниси чула глас Цезара? -Чула сам, али твоја ћерка није.
Требао сам чекати, зар не? -Биће још деце.
Лонгиније! -Цезар!
Проглашавам месец дана слободних игара и златник
Сваком Римљанину да прослави рођење мога сина.
Мога сина, Јулија Друсила!
Друсила?
Грозница! -Друсила?
Грозница! -Грозница !?
Друсила !?
Ту сам! Твоја мала Чизмица!
Твоја мала Чизмица!
Учини нешто. -Чиним све што могу, Цезаре. Кунем се!
Али... али грозница мора имати свој ток.
Богињо Исис, спаси је! Узми мене!
Цезар те преклиње, свемоћна богињо!
Цезаре!
Друсила?
Напоље сви! Напоље сви! Напоље сви! Напоље!
Напоље! Идите! Напоље! Напоље! Напоље!
Друсила?!
Свемоћна мајко!
Преклињао сам те!
Цезар те преклињао!
Ја, Гај Цезар Калигула...
проглашавам месец дана јавне жалости због смрти...
своје сестре Друсиле.
У том периоду, свако ко се буде смејао...
купао, играо са децом, водио љубав биће осуђен на смрт.
То је воља Сената и народа Рима.
Мичи руке од мене!
Калигула има моћ!
Царство има...
робове Рима...
народ...
војску...
народне трибуне...
Сенат...
и изнад све, Цара!
Живео!
А ја сам...
госпа Друсила, његова сестра!
Хајдемо водити љубав, још једном, брате.
Не! Не! Стани! Стани!
Не! Не! Стани!
Ено још једне пијанице. Идемо!
Имаш ли неке вести о њему?
Према једном извештају, отишао је у Египат.
А према другим извештајима? -Па...
Да је у Грчкој, па онда у Персији.
Картагине, а опет по другим изворима да је у Галији.
А где ти мислиш да је? -Може бити било где.
Не, он је овде. У Риму. Тестира нас.
Губи се!
Постојим од постанка света и постојаће ћу док и последња
звезда не падне с неба. Лако сам узео облик...
Гаја Калигуле, ја сам сваки човек као што сам и ниједан
човек, према томе ја сам...
Бог!
Чекам на једногласну одлуку Сената, Клаудије!
Сви који се слажу, нека кажу - ДА!
ДА!
-Да! Да! Да!
Сада је Бог!
Меее! Меее! Меее!
Период жалости је сада завршен! -Полудео је!
Уживај и чувај се.
Сада почиње забава.
Хоће ли и остали да уживају? -Не знам. Да их питамо?
Лонгиније!
Ааах, Лонгиније, мој чаробњак за финансије.
Имамо питање за тебе.
Ко су најбогатији људи Рима? Ко?
Одговори! -Сводници.
Питање број два!
Ко су најпохотније курве у целом Риму?
Ко?
Одговори! -Жене Сенатора!
Стога, "Царски бордел".
Најлогичније начин да се избалансира државни буџет.
Као што видите, даме и господо, ушли смо у велике трошкове...
да би вам донели најфинија тела у нашем Царству.
Пет златника.
Само 5 златника по човеку за сваких 20 минута!
А то је јефтино.
Погледајте их! Зар нису дивне?
Супер!
Најпохотније даме римског Царства, дошле су данас да испуне своју
патриотску дужност према свима. За само 5 златника!
Зато им га дајте, како би вас добро запамтиле.
Укрцајте се сви у "Царски бордел"...
и наћи ћете најбољи избор тела у Царству.
5 златника по човеку за сваких 20 минута, а то је јефтино јер
већина ових жена су уважене и удате даме.
Супруге сенатора, курве сјајне репутације.
Мораћу уговорити посебну тарифу за тебе.
Ааах! Поздрав! Лидија, дођи!
Не губите време! Наше жене сенатора нису ни изблиза...
лепе као њихови мужеви, али оне су незасите!
И то за само пет златника, за било кога од вас.
Узмите њихове жене, искористите их, збуните их
и радите са њима што год пожелите!
Оне су ваше, само ваше за само пет... пет златника!
Длакаве брадавице !?
Сенаторе Марселиус!
Ваша жена ће нам преплашити муштерије.
Пробај с ораховим љускама.
Хеј, ти тамо! Не устежи се!
Шта више пружиш, више ће им се свидети!
Колико вас ужива у вештинама сенаторских дама, док им...
мужеви дозвољавају да се сексају.
Само пет златника! Пет!
Супруге сенатора, курве бесрамне репутације!
Зарађује на нашим женама и ћеркама!
Понижава сенаторе пред војском.
Зато га народ и воли.
Лонгиније, ти се не забављаш! Уживај!
Шта ти волиш? -Све и ништа, Цезаре.
Не можеш имати обоје за исту цену.
Изазива те. -Само мене? -Луд је, не зна шта ради.
Зна он добро што ради.
Дајмо му довољно канапа и можда... -Нас обеси све!
Имамо овде и две прекрасне и сочне даме! Можда их пожелите.
Са пет златника купите обе! Само пет златника!
Можеш ли се престати да досађујеш на пар минута?
Карија! Чуо сам да волиш младе дечаке. Је ли то тачно?
Не, Цезаре, зреле дечаке.
Моје војнике. -Јесу ли спремни? -Јесу, Цезаре!
Савршено!
Пловимо за Британију!
Удаљени смо само неколико миља од Рима.
Каква је сада ово лудост?
Шкољка ми каже да ћемо уживати у великој победи.
Ах, Карија! -Цезар !?
Јесмо ли спремни за инвазију? -Јесмо, Цезаре!
Само... -Само што?
Где је Британија? -Где?! Тамо је!
Да... господару... тамо је. Али... тамо нема непријатеља.
Тамо су стабљике папируса.
Стабљике папируса, божански Цезаре? -Да, папирус!
Не буди тако глуп, Карија!
Нареди мојој војсци да нападне и уништи онај папирус!
Да, господару.
Уосталом, морамо имати неки доказ да сам покорио Британију.
Убијте!
Док сте сви ви уживали овде на сигурном, у Риму,
ваш вољени владар је ризиковао свој живот...
да очува и прошири Царство.
Чуо сам гласине да Сенат не верује да...
сам отишао у Британију? -Не, не господару!
Али ја јесам освојио Британију и имам 100.000 стабљика
папируса да то докажем!
Живео Калигула Цезар! -Живео!
Живео Калигула освајач. -Живео! Живео! Живео!
Нека буду пажљиви. Вечерас је у чудном расположењу.
Калигула!
Сада те мрзе! -Нека ме мрзе, све док ме се боје.
Они су сенатори и конзули! То су важни људи!
Тако важни да им морам доказивати оно што радим?
Сигурно су луди.
Не знам шта још да направим да би их испровоцирао?
А сада плен заробљен током овог великог похода.
Дивљач!
Димљене харинге и лососи!
Остриге!
И предивни ружичасти бисери...
из плавог мора и сребрних река Британије.
Проклетство! Срање!
Пузите! Пузите! Пузите! Мрзим их!
Свемоћни Цезар наређује...
Да се балансира државни буџет...
заплени сва имовина свих оних који су изневерили Рим.
Прочитај свој списак, Лонгиније!
Сенатор Галба, Апониус, Марселиус, Антониус, Касиус...
Карија! Изневерили су ме. Ухапси их!
... Сикстус и Октавиус. -Стража! Ухапсите их!
Свемоћни Цезар каже: Завршите вечеру!
ЈЕДИТЕ!
То се мора учинити ускоро.
Пази на Карију!
Зашто? -Слутим лоше. Буди уз своје стражаре!
Мислим да ме намерава убити.
Шта је тако забавно, Цезаре? -Само помисао.
Смем ли да питам, која помисао?
Да ли је истина да се кује завера против мене, Лонгиније?
Па, господару... То је... мислим да...
Изгледа да постоји тајна завера.
Завера је увек тајна ако се планира
у тајности, зар то није логично, Клаудије?
И полуидиот зна то, а ти си полуидиот. -Полуидиот, Цезаре?
Ово је отишло предалеко. Исмејао је богове, свргао
Владу и увредио најбоље породице у Риму. -Да, на Сенат
не можемо више рачунати. Нико више није сигуран.
Он је тиранин!
Али шта можемо урадити? -Постоји само једно решење.
Када би Калигула био мртав. То се може догодити.
Треба ти сан.
Мислим да бих требао да поднесе оставку како бих живео вечно.
Надам се да хоћеш.
Ћелавим.
Не. -Никада се ниси могла суочити са чињеницама, зар не?
Са чињеницама? Да, мој господару. А можеш ли ти?
Потребно ми је мало сна.
Мени си потребан ти.
Псст, јеси ли спремна?
Хоћеш ли изговорити свој текст, сестро Исис?
"Дуго сам лутала земљом људи, у потрази за тобом,
брате Озирис!"
Убијен јесам и раскомадан.
Делове мога тела, ти си спојила и живот ми удахнула...
са пољупцем.
И ето, оде наша крв!
Није важно. То је само представа.
Не могу то урадити како треба. -Не, Цезаре, не тако!
Добар дан, најдража!
Јеси ли била добра девојчица?
Зар не изгледа предивно у мом костиму? Чак носи моје чизмице.
Моје чи... змице.
Лозинка!
Носи се! -Нека ти буде!
Живи... живи...
Стража!
Живео Клаудије Цезар! -Живео Клаудије Цезар!
Живео Клаудије!
Живео Клаудије Цезар! Живео!
Preuzeto sa www.titlovi.com