Aici! În partea asta!
Pe aici!
Grăbiți-vă!
Pe aici!
Urmați-mă!
Mira, vine cineva.
Ea este!
Cine ești? Unde sunt ceilalți?
Ferește-te, Sire! E vrăjitoare!
N-o lăsa să-ți vorbească, n-o lăsa să te atingă!
E una dintre supușii Satanei! E una dintre cei mulți care-și slujesc stăpânul.
Ei au adus molima! Poartă crucea sub talpa piciorului!
Calcă pe crucea sfântă.
N-a fost scris astfel în profeție?
N-am fost preveniți că vor veni și se vor răspândi ca lăcustele?
N-o să-mi faci rău, nu-i așa?
Priviți, stigmatul! Semnul demonului!
Omorâți-i! Pe toți! Niciunul nu trebuie să trăiască!
= Subtitrarea = Florin-Brătianu-Constanța
Acolo! Revine la viață!
Grăbiți-vă înainte ca toți să se întoarcă din morți și să se răzbune pe noi!
Acoperiți-i! Acoperiți-i imediat!
Trebuie ascunși de privirea oamenilor pentru totdeauna!
Îngropați-i! Îngropați-i!
Îngropați-i!
Salutări demonilor din iad!
N-o să mai reveniți la lumină!
Mai repede!
Et demonium at eternum.
Și acum ce trebuie să facem?
Oamenii sunt îngroziți.
Binecuvântăm acest loc... și ridicăm o biserică pe el.
Un lăcaș sfânt, pentru a-i întemnița pe demoni în această groapă pe veci!
Îngropați creaturile astea!
Dumnezeu să ne aibă în pază!
Îmi pare rău.
Te rog să mă scuzi.
- Îmi pare foarte rău. - Nu-i nimic.
Așa-mi trebuie dacă am dormit prea mult. E prima mea zi de lucru și am și întârziat.
Ce frescă superbă.
Unde e biblioteca?
Hei!
Mulțumesc.
- Ce zici de o cafea mai târziu? - Bine.
- Bună. - Bună.
Cine ești? Nu ești un preot.
Sunt noul bibliotecar.
Trebuie să cataloghez toate cărțile astea. Din păcate.
- Mă cheamă Evan. - Eu sunt Lotte, fiica groparului.
Din păcate...
Vino încoace.
Închide ochii.
Ai auzit calul?
Poftim? Ce cal?
Bună dimineața.
E prima ta zi de lucru și deja ai întârziat.
- Nu e un început bun. - Îmi pare rău, n-o să se mai întâmple.
Ți s-a zis să fii aici la ora opt fix.
Și Lotte, nu văd ce motiv ar fi ca tu să fii în bibliotecă.
N-am să mai întârzii, Sfinția Ta.
Evanghelia după Sfântul Luca.
Capitolul 8, versetele 27 până la 30:
Și când a pășit pe uscat...
a întâlnit un om în afara zidurilor cetății...
iar acest om fusese posedat mulți ani de demoni.
Omul acela era îmbrăcat în zdrențe...
și nu avea casă în care să locuiască...
ci locuia în morminte.
Iar Isus l-a întrebat care e numele lui.
Iar omul a răspuns: Legiune, căci mulți demoni sălășluiseră în trupul lui
...multă vreme.
- Ce este? - E mai bine să vii să vezi.
Vin imediat.
Oprește-te!
- Se prăbușește! - Asta îți ziceam și eu.
Trebuie să oprim. Nu mai găuri!
După cum se aude, aș zice că e o grotă dedesubt.
- Una mare. - Da, trebuie să întocmesc un raport.
Nu se mai pune problema restaurării. Trebuie să oprim lucrările imediat.
Aici erai! Nu trebuia să bem o cafea împreună?
Avem o problemă. Uită-te la fisurile astea.
Asta nu e treaba ta. De ce nu chemi comisia monumentelor istorice?
Ai dreptate. În regulă, lăsați lucrurile așa cum sunt.
- O să examinez fisurile mai târziu. - Cum spuneți dvs, doamnă.
Hai să plecăm de aici. Am vedenii după ce am catalogat toate cărțile alea.
Vedenii și păcătoși arzând în flăcări, și diavoli cu furci, presupun?
De ce nu îngeri cu harpe și fecioare dansând în extaz?
Evan!
Uite ce-am găsit!
Un pergament.
Trebuie să fie vechi de sute de ani. Unde l-ai găsit?
Jos, unde au fost muncitorii.
Aș vrea să încerc să-l descifrez.
- Ar trebui să-l vadă și episcopul. - Nu! Așteaptă.
Vreau să-l examinez eu întâi.
Nu găsești așa ceva în fiecare zi. Asta e o ocazie pe care o ai o dată-n viață.
Evan!
Da, mi-ar face plăcere să te conduc acasă.
- Mulțumesc, îți sunt recunoscătoare. - La revedere.
Bună ziua, Sfinția Ta.
Ce căuta fata aia aici?
Nimic. Vroia doar să o duc casă.
Am lucrat toată ziua la pergamentul ăla.
Pare să fi fost scris într-un limbaj codat.
- Nu-l pot descifra. - Unde mergem? Vrei să facem ceva?
E un fel de scriptură, dar nu într-o limbă pe care o pot desluși.
Nu trebuia să-l iei cu tine!
Nu știe nimeni în afară de noi doi.
Oricum, am recunoscut ceva. Simbolul cavalerilor teutoni.
Cine sunt ăștia? Vreun ordin religios?
Da. Un ordin religios militar care proteja pelerinii ce mergeau pe pământul sfânt
pe vremea cruciadelor.
Cruzimea lor a devenit legendară.
De exemplu, când asediau un oraș, îl înconjurau cu cadavre spânzurate
pentru a-i înspăimânta pe locuitorii orașului.
Semănau mult cu naziștii. Hitler s-a inspirat de la ei când a înființat SS-ul.
Crucea de fier, decorația lui favorită...
a fost făcută după modelul Crucii Negre a cavalerilor teutoni.
Domnul să binecuvânteze mâncarea aceasta și pe cei ce stau la masă.
Amin.
Pastore, am găsit un citat pe care-l poți folosi la slujba ta.
Mundo est diaboli.
Genitivi cassus et diaboli nominativi cassus.
Lumea este diavolul.
Cu alte cuvinte, lumea se identifică cu diavolul.
Nu e puțin prea dur, Sfinția Ta?
De ce? Fără Dumnezeu nu există diavolul. Iar diavolul e peste tot.
Chiar și când pui flori pe altar, diavolul e în spatele tău. Nu e așa, pastore?
Îmi pare rău că am întârziat.
Părinte Gus, aș aprecia dacă ai fi punctual la masă.
Îmi pare rău, Sfinția Ta.
Părinte Gus, mă întreb dacă îmi poți sugera un citat latin pentru slujbă.
Să fiu cinstit, nu sunt prea bun la latină, pastore.
Prunele dumneavoastră.
Am ajuns.
Ce părere ai?
Drăguț.
Locuiești singură?
O să fac un dus. Tu distrează-te cât lipsesc eu.
Ai auzit vreodată de un scriitor francez pe nume Fulcanelli?
După părerea lui, Tablele Legii au fost...
îngropate sub una dintre aceste catedrale gotice.
Tablele au fost ținute odată în New York.
Ești admirator al lui Indiana Jones?
Nu glumesc.
Dovada e că exact în acea perioadă primele mari catedrale gotice
s-au răspândit în toată Europa. Nu înțelegi?
Nu există altă explicație de unde au avut cunoștințe să le construiască.
Nu-i așa că e fascinant?
Gândește-te la ce ar putea fi îngropat sub catedralele astea.
Lucruri furate de pe pământul sfânt. Comori!
Sau poate cheia către o știință necunoscută a cărei urmă am pierdut-o.
Ceva care l-ar putea transforma pe descoperitor într-un supraom.
Un zeu!
Trebuie să aflu ce scrie în pergamentul ăla.
Dar ăsta e un sacrilegiu.
Nu-mi pasă.
Nu vreau să-mi petrec restul vieții uitându-mă în cărți vechi.
Uită-te la mâinile mele. Nu pot să le curăț.
Există un loc în care sunt ascunse...
Super...
...lapidum!
Septum...
...oculisum.
O piatră cu șapte ochi.
Trebuie să găsesc piatra cu șapte ochi.
Știi că asta e singura catedrală în care n-a fost înmormântat nici un rege?
Nici măcar un episcop.
De ce oare?
Există un singur mormânt. Al constructorilor.
Poate că n-au vrut să facă nimeni săpături.
Și dacă-i spun episcopului?
Haide, scumpo...
Ești de partea mea, nu?
Unde-ai fost? Patul tău e nederanjat. Ai fost afară!
- Ba nu, tată! Am fost jos să mă rog. - În halul ăsta?
Nu poți să-mi pui un zid în fața ochilor!
Ai băut și ai fumat! Mincinoasă mică, ai fost afară!
Cum ai ieșit? Am încuiat toate ușile! Cum ai ieșit?
Hermann, treci în pat.
Unde te duci? De ce nu rămâi să-mi ții companie?
De ce nu vii tu cu mine și să uiți de toate astea?
Ai luat-o razna?
Uite, ia asta, dar... trebuie să-mi promiți că o citești.
Bine. Acum trebuie să plec.
Ai grijă de tine, da?
- Îți las lumina aprinsă pe verandă. - Bine.
Cei ce nu cred în tine, să se ferească.
Ce... Ce-am văzut?
Lotte!
Ieși afară! Știu că ești aici!
Lotte!
Ieși afară! Te-am auzit.
Lotte!
Catedralele gotice sunt o creație cosmică.
Dar sensul acestei creații este dincolo de înțelesul nostru.
Ignoramibus...
Alo?
Alo? Cine e acolo?
Alo?
Cine e?
Alo? Poliția?
- Poliția? - Da, doamnă. Ce s-a întâmplat?
- Vă rog, veniți repede! - Doamnă, ce s-a întâmplat?
Vă rog, ajutați-mă! Ajutor! Cineva încearcă să mă omoare!
Veniți repede! Ajutor!
- Ce se întâmplă, doamnă? - E înăuntru! A încercat să mă omoare!
- E încă acolo! A vrut să mă omoare! - Cheamă repede o ambulanță.
S-a terminat acum, s-a terminat totul.
Liniștiți-vă, ne ocupăm noi de tot. Ați avut noroc că v-am reperat apelul.
- Avem nevoie de o ambulanță. - Nu era om! Era un monstru!
- Da, vă cred. Haideți la mașină. - Era un monstru!
Stați așa! Zâmbiți!
- Nu, ridică voalul! Ridică-l! - Da.
N-avem toată ziua la dispoziție, trebuie să terminăm într-o oră.
Cheam-o pe prințesă. Grăbește-te!
Haide, te cheamă! Haide, haide!
- Cum arăt? - Grozav.
Atunci e-n regulă.
Zâmbiți!
Evan!
Bună. Acum ai venit?
Cum de ai întârziat atâta?
Oh, Evan...
Nici nu-ți trece prin minte. Mi s-a întâmplat ceva îngrozitor.
Cineva a încercat să mă omoare aseară la mine acasă.
A încercat să te omoare?
Era un monstru!
Probabil purta o mască.
Nu cred.
A fost mai rău de atât. Mult mai rău.
Dar tu?
Te-am sunat.
- Ce s-a întâmplat cu tine? - Nu sunt multe de spus.
N-am stat prea mult acolo și a apărut groparul.
A sărit pe mine ca un maniac.
Noroc că era întuneric și nu m-a recunoscut.
Scumpo...
Nu primesc un sărut?
Nu, Evan, nu aici. Nu acum.
Încetează!
Nu!
Ești nebun!
Nebun!
- Ce e cu Lisa, Evan? - Cine știe?
Probabil e nervoasă.
După cum se spune:
Nu poți ști niciodată cu femeile.
Domnișoară Bruckner...
Am citit undeva că constructorii catedralelor gotice...
le-au construit în așa fel încât se pot prăbuși apăsând un loc secret.
Dacă există un astfel de loc ai putea să-ți pui degetul pe el din greșeală.
Arthur s-a scris atât de mult despre catedralele astea.
Tu și motocicleta ta tâmpită! Dacă n-o repară mecanicul până diseară?
Cine o să piardă concertul?
Ce e mai grav? Ți-e teamă că pierzi concertul, sau pe Frank?
Nu începe iar cu asta!
Iar acum, copii, să mergem să vedem mormântul arhitectului acestei catedrale.
Stați aproape unii de alții.
Sunt aici cu tine, nu? Merg la concert cu tine, bine?
Așa o să te porți mereu? Începi să devii o pacoste.
Dar l-ai sunat de la mecanic. Te-am auzit!
Nu poți nega.
N-aud nimic! Drăcia asta nu funcționează!
- Ești tu surd! - Nu-s surd, drăcia asta e de vină!
Lotte!
Da?
Vrei să deschizi fereastra?
- Te rog... - Sigur ca da.
Lotte!
Ce este? Nu-ți fie frică.
N-o să te mușc.
N-ai mers la școală azi.
- De ce? - Nu m-am simțit bine.
Te-a durut burtica, fetițo?
- Nu, m-a durut capul. - Minți. Nu e frumos din partea ta.
Când îți deschidem burtica?
Și să vedem care e problema? Bine?
Aici te doare?
Tată, te rog, ajută-mă! E nebun! Cred că a vrut să mă omoare!
Tată, ascultă-mă! Te rog!
- Cine a făcut asta? - Evan, bibliotecarul cel nou!
Evan?
Evan e un om bun.
Dar tată, îți spun că a vrut să mă omoare! E un monstru!
Ce vrei să spui?
Nu spune asta!
Minți!
Nu! Tată, dă-mi drumul! Nu-mi face rău! Dă-mi drumul!
Nu! Oprește-te! Lasă-mă!
Nu, tată! Te rog, nu-mi face rău! Te rog!
Nu mă lăsa să aștept cepele alea, Hermann!
- Tată, ce vrei să-mi faci? - Îți spăl gura cu săpun!
Te-nvăț eu minte să mai spui lucruri urâte despre oameni!
Încetează! Încetează!
Lotte!
Uită-te pe unde mergi!
Idioată mică! Nu s-a murdărit, nu-i așa?
A obținut cineva permisiunea să pozăm înăuntru? Am putea avea probleme.
Dacă vor spune ceva, o să le arăt un zâmbet mare de tot.
Scuzați-mă, părinte.
Vroiam să vă cerem permisiunea să facem niște poze. E atât de frumos aici.
- V-ați căsătorit astăzi? - Da. Sau urmează.
Ia te uită. Trebuie să mă scuzați.
Bine, dar grăbiți-vă.
Și mai ușor cu blițul.
Să mergem. Haideți!
Grăbiți-vă!
Fie ca Dumnezeu să te îndrume să faci o spovedanie dreaptă.
Părinte, ajută-mă!
Nu mai am credință.
Mi-am pierdut credința!
Te rog! Am nevoie de ajutorul tău!
Întotdeauna m-am ferit de rău.
De aceea m-am ferit împreună cu familia mea de lume.
Știu cine ești. Ești Hermann, nu-i așa?
Nu! Nu mai sunt groparul.
Nu mai sunt Hermann.
Noaptea trecută îngerul răului m-a posedat.
Și am devenit slujitorul său! Vreau să fac rău! Să ucid...
Să ucid... și să distrug!
- Ce dracu... ? - Pentru Dumnezeu, Yulla!
Ce e cu idiotul ăla? Am stricat poza!
- M-a zgâriat. - N-ai nimic.
Haideți, copii, e timpul să continuăm. Rămâneți aproape unii de alții.
Heinrich?
L-ai văzut pe afurisitul ăla?
- Trebuia să fie profilul meu cel mai bun. - N-ai nimic, Bruno.
- Are cineva o oglindă? - Săracul copilaș!
Vrei un pupic să te simți mai bine?
Nu!
Hei, plecați de aici!
Privirea sus! Privirea sus! Puțin mai la dreapta.
Acum zâmbește! Încă una ca asta.
Întoarce capul spre dreapta.
Puțin mai sus.
Un zâmbet strălucitor.
S-a agățat!
Sfinția Ta, s-a întâmplat ceva îngrozitor! Groparul e mort.
Trebuia ca secretul să rămână îngropat în uitare pentru mii de ani.
Dacă a apărut în fața ochilor tăi sau a celor nefericiți...
atunci groaznicul adevăr e înviat.
Răul, pe acest pământ, a luat forma...
unor creaturi monstruoase pe care noi de numim demoni.
Ce altceva mai scrie?
Tăiați-o! Rupeți-o! E o nebunie! Nu mai rezist mult!
Scumpo, așteaptă puțin.
Nu vrem să stricăm rochia. Costă o avere și trebuie s-o returnăm.
Dar nu pot...
Nu pot să respir.
Ți-am zis să aștepți!
De ce nu deschideți ușa aia blestemată? Ei bine?
Dar doamnă, v-am spus deja că nu pot face nimic.
- Ăsta-i adevărul. - Și cu copiii ce fac?
D-ră Bruckner, în carte scrie că structura originală...
a rămas neatinsă încă din evul mediu, așa că asta e singura intrare și ieșire.
Ai auzit? Felicitări!
Bănuiesc că asta ne scapă de grija concertului.
Acum mă ai numai pentru tine.
Rahat!
Pastore!
- N-avem timp de pierdut. - Ce s-a întâmplat?
Nu știu, dar trebuie să scoatem oamenii ăștia de aici.
Cheamă poliția. Eu încerc să deschid ușile.
Așteaptă! N-ar trebui să-i spunem episcopului?
Știe deja. Acum cheamă poliția!
De când dai tu ordine?
- Ascultă... - N-ar trebui să chemăm pe cineva?
- Pompierii? - Groparul e mort!
Măruntaiele lui sunt împrăștiate peste tot la subsol.
Acum cheamă naibii poliția!
Ce întâmplare ciudată! Și ăsta la ce se uită?
Pastore! Pastore, așteaptă!
- Ați găsit altă ieșire? - V-am spus deja. Nu există alta.
Sunt răspunzătoare pentru toți copii ăștia. Părinții lor o să-și facă griji.
Trebuie să găsiți altă ieșire.
E imposibil, trebuie să existe mai mult de o ușă în biserică.
Ia un biscuit. Sunt buni.
Tatăl nostru care ești în ceruri...
Sfințească-se numele Tău...
Vie Împărăția Ta, facă-se voia Ta...
Precum în cer, așa și pe pământ...
De ce nu lăsați vorba și faceți ceva să mă scoateți de aici?
Ai răbdare, așteaptă doar o clipă, draga mea.
Scuză-mă, ai vreun cuțit?
- Asta merge? - Merge.
Vino Heinrich, am o idee grozavă.
Întinde-te acolo. Haide...
Ce... ?
Ce Dumnezeu se întâmplă?
Mă duc să caut altceva.
Domnișoară Bruckner!
Vă dați seama că e trecut cu un sfert de oră de miezul nopții?
Ceasul dumneavoastră e cu două ore în urmă.
Ochelarii mei! Otto, ajută-mă să-mi găsesc ochelarii.
Otto, unde ești?
Nu văd nimic!
Unde naiba ai fost? Te-am căutat peste tot!
Ce te holbezi așa la mine, idiotule?
- Joanna, trebuie să ieșim de aici. - Și ce mai așteptăm?
Pe aici, domnișoară Bruckner. V-au găsit ochelarii.
Îți mulțumesc, Otto. Ești un băiat tare bun.
Haide, nu mai plânge, auzi?
E ca o molimă contagioasă, iar eu m-am molipsit!
Haide, așa ceva nu se poate întâmpla.
Pleacă! Lasă-mă în pace! Pleacă, cine are nevoie de tine?
- Bine, plec. - Nu! Nu... Te rog, rămâi.
Îți amintești povestea pe care d-ra Bruckner ne-a pus s-o citim?
Scria că dacă vrei să-ți cunoști cel mai bun prieten, trebuie să vezi...
trebuie să-i vezi fața când doarme pentru că...
Dacă ți-e cu adevărat cel mai bun prieten, fața lui...
va fi la fel ca a ta.
Sunt prietenul tău cel mai bun... și simt că o să adorm...
O să mă veghezi?
Clopotnița? Ce idee nebunească.
Păstrează-ți răsuflarea pentru scările astea.
E o idee grozavă și știi bine.
Sunt prea bătrân să urc scările astea.
Nu mai fii așa pesimist, e timpul să gândești pozitiv.
O să urcăm acolo și o să batem clopotele.
În clopotniță sunt lilieci.
Ia-o tu înainte.
Du-te!
Am reușit, dar nu văd nici o frânghie de care să tragem.
Vrei să contribui cu puțin efort?
Urăsc felul ăsta de a vorbi și o știi bine!
De ce nu te mulțumești să îmbătrânești frumos, vacă bătrână?
Heinrich, mi-a venit altă idee.
Simon, trebuie să mă întorc acasă. Poți să mă duci, te rog?
Nici nu mă gândesc. Eu rămân aici.
Ești un nemernic și te urăsc!
Pleacă! Lasă-mă singur.
Ce se întâmplă?
Te rog, spune-mi ce se întâmplă, pentru numele lui Dumnezeu!
Ce se întâmplă nu e în numele Domnului, ci în al Satanei.
Catedrala asta e năpădită de rău.
Dar ăsta e pământ sfânt!
Întocmai. Iar biserica e locul pe care diavolul îl urăște cel mai mult.
Dar ușile? Cine a închis ușile?
- Diavolul? - Nu.
Arhitectul a proiectat un mecanism pentru siguranță.
Siguranță?
- Pentru cine? - Pentru lumea de afară.
Răul din zidurile astea e mai groaznic decât orice molimă!
E mai groaznic decât ciuma!
De unde știi toate astea?
Totul e scris în manuscrisul ăsta. Întreaga poveste!
Nu e prima oară când se întâmplă așa ceva.
- Și ce-ar trebui să facem? - Nimic.
- Cum adică nimic? - N-avem de ales.
Fie are loc posesia demonică, fie distrugerea catedralei.
Despre ce vorbești?
Există un loc secret în catedrală...
care dacă abia e atins, va prăbuși întreaga clădire.
Manuscrisul dezvăluie că secretul...
a fost pecetluit în gura arhitectului.
Dacă se prăbușește catedrala, noi, câțiva, vom muri...
pentru a salva majoritatea.
Dar dacă nu fac nimic...
molima se va răspândi dincolo de zidurile acestei biserici...
iar acest oraș corupt va primi pedeapsa pe care o merită!
Satana va pune stăpânire pe străzi iar oamenii vor implora mila!
N-ai nici un drept să te joci de-a Dumnezeu!
- Eu sunt biserica! - Dă-mi pergamentul!
Nu! Oprește-te!
- În numele lui Dumnezeu! - Păstrez secretul! Pe vecie!
Nu!
Ai milă!
Ce trebuie să fac?
Suntem într-un rezervor.
Nu e nici o ieșire!
Ce ne facem?
Suntem prinși în mormântul ăsta și n-avem cum să ieșim!
Haide.
Suntem prinși aici!
Nu te mișca.
Ascultă. Ascultă!
Ce e?
Auzi ceva?
Nu.
Ține lanterna.
- Nu-mi da drumul! - Ține-te bine!
- Te-am prins! - O, Doamne!
Liniștește-te! Te-am prins!
Freddie! Te rog, nu mă lăsa să cad!
Te rog! Salvează-mă de aici!
Ține-te de mâna mea!
Te rog, ține-mă! Freddie!
Ține-te de mâna mea! Liniștește-te, n-o să-ți dau drumul!
Fugi! Fugi!
Dii! Dii, căluțule!
Unde e toată lumea? Unde sunt?
- Trebuie să-l găsesc pe Evan. - Evan?
Nu mă lăsa singură. Te rog...
Nu mă lăsa singură!
Cât aș vrea să fi avut o oglindă.
Nu suport să stau fără oglindă. Trebuie să mă văd!
Nu sunt eu! Asta e o babă! Eu sunt tânără și frumoasă!
Nu!
Nu înțeleg...
Nu înțeleg.
Asta e!
Sunt eu, părintele Gus.
Părintele Gus!
Nu mă recunoști?
Unde-ai fost?
Te-am văzut ieșind din catedrală astăzi. Cum ai intrat înapoi?
Mai e și altă cale de a ieși de aici?
- I-am văzut. - Lotte, asculți ce spun?
I-am văzut. I-am văzut pe părinții mei acolo.
Cum ai intrat înapoi?
Trebuie să-mi spui.
E o gaură. O spărtură... dedesubt.
Nimeni nu mai știe despre ea.
Lotte, trebuie să ieșim de aici.
Acum!
Înțelegi?
I-au ucis pe toți. Chiar și animalele.
Nimeni n-a știut de ce.
Au spus că suntem purtătorii unei molime.
Nu l-au putut lăsa în viață decât pe arhitect.
Era un om învățat și se temeau de el.
L-au torturat.
V-am urmat ordinele! Am construit mecanismul...
pentru a distruge catedrala...
chiar și peste o mie de ani de acum, când molima va apărea din nou.
Ești un alchimist, iar alchimia e o știință demonică.
Îl slujești pe diavol!
Tot ceea ce nu înțelegeți, spuneți că e alchimie!
Descrieți ciuma ca o invazie a diavolului!
Confundați boala cu răul, astea sunt numai minciuni!
Minciuni create de minți bolnave și malefice!
Secretul acestei catedrale nu trebuie dezvăluit niciodată.
Trebuie să rămână pecetluit în gura ta pe veci!
Nu!
L-au îngropat aici...
și au amenințat cu blestemul pe oricine va mai pune un alt mormânt în catedrală.
- De unde știi lucrurile astea, Lotte? - I-au ucis pe toți cu săbiile lor.
Eu port mărturia.
Vino.
Secretul a fost pecetluit în gura arhitectului.
Să mergem! Vino cu mine!
- Ce s-a întâmplat? - Trebuie să pleci singură.
Nu! Te rog, vino cu mine!
Nu, trebuie să rămân aici. Salvează-te!
Vin și eu mai târziu după tine. Acum pleacă. Pleacă!
Trebuia ca secretul să rămână îngropat în uitare mii de ani.
Secretul se află în gura arhitectului.
Iar acest lucru vine în sprijinul teoriei lui Fulcanelli...
cum că toate catedralele gotice sunt parte a unui plan cosmic.
Se credea că arhitecții au folosit alchimia și magia pentru a-i ajuta în munca lor.
Legenda spune că era o astfel de magie încât a dus la prăbușirea bisericii...
provocând moartea a numeroase victime.
Turla a fost cruțată în mod miraculos de acest dezastru.
dar starea sa precară reprezintă un pericol constant pentru oraș.
Au fost propuse planuri pentru a construi o nouă biserică...
în amintirea tuturor celor care au pierit în noaptea aceea teribilă.
- Ce-i aia? - Doar o imagine reflectată în oglindă.
= Subtitrarea = Florin-Brătianu-Constanța
Subtitrare downloadata de pe www.RegieLive.ro