ДИК ПАУЪЛ, КЛЕЪР ТРЕВЪР и АН ШЪРЛИ във филма
СБОГОМ, МОЯ КРАСАВИЦЕ
Участват още: ОТО КРЮГЕР, МАЙК МАЗУРКИ,
МАЙЛС МАНДЪР, ДЪГЛАС УОЛТЪН и други
Сценарий: ДЖОН ПАКСТЪН,
По романа на РЕЙМЪНД ЧАНДЛЪР
Оператор ХАРИ ДЖ. УАЙЛД
Музика РОЙ УЕБ
Режисьор ЕДУАРД ДМИТРИК
Помня те като малко шумно момченце, синко. А сега изведнъж млъкна.
Книгата ти с отговори ли изчезна или чакаш адвоката?
Или не смяташ, че убийството ти подхожда.
Може да не съм го извършил аз.
Виж, Марлоу, просто те призоваваме в съда.
Не те харесваме, но няма нищо лично.
Следваме процедурата при убийство.
Къде е Рандъл? - Той ни помоли да говорим с теб.
Той ли държи хлапето? - Няма как да знам.
Тя добре ли е? - И това няма как да знам.
Къде я видя за последно? - Забравих.
Как се чувстваш? - Като патица на стрелбище.
Цигара? - Да. Благодаря
Искаш ли да си признаеш?
Момчетата ми казаха, че съм убил няколко души. Това ли имаш предвид?
Сложил си ми примка около врата, а? - За теб така е по-добре.
Ще трябва да я затегна малко, но е за твое добро.
Добре, Даулинг. Вади си тефтера.
Готови сме.
Случаите? - Да.
Повечето го знаеш. Ако те цитирам невярно...
Да запишем всичко от самото начало.
С Малой, значи.
Беше към 19 ч. Вече беше тъмно.
Защо беше в офиса толкова късно? - Домашар съм.
Винаги се връщам в миризливият кафез, независимо колко е часа.
Търсех в старите квартали бръснар на име Доминик.
Жена му го търсеше. Вече не помня защо.
Приех работата, защото банковата ми сметка беше катастрофирала жестоко.
Така и не го открих.
За пореден път открих колко необятен е този град. Стъпалата ме боляха.
А мозъкът ми се чувстваше като изцеден.
Бутилката в офиса не успя да ме съживи.
Затова взех черното си тефтерче и реших да половувам яребици.
Нищо друго не ми вдига духа така, както нежните рамена.
Те, обаче, имаха среща, но обещаха да се оправят това.
И щеше да звънне по-късно.
Има нещо в мъртвешката тишина на офис сградите през нощта.
Нещо неестествено. Шумът на трафика долу
нямаше нищо общо с моя свят.
Видях името ви на черната дъска долу.
Да?
И дойдох да ви видя.
Частен детектив ли сте?
Точно така.
Искам да потърсите един човек.
Вече е затворено, приятелче. Ела утре и ще обсъдим нещата.
Търсих я там, където работеше, но я нямаше...
Добре. Утре.
Искам да ти покажа къде работеше тя.
Добре, покажи ми къде работеше тя.
Насам.
Вертепът миришеше на неприятности, но нищо не може да не разтревожи.
Двете двайсетачки ме караха да се чувствам топло и уютно.
Опитах се да си го представя влюбен в някоя, но не се получи.
Доста са го променили. Там, където работеше,
имаше сцена с оркестър и стаички за забавления.
По масите имаше розови цветя.
Беше прекрасна в дантелени гащички.
Червенокоса.
От осем години не съм я виждал.
От шест години не ми е писала. Но сигурно си има причина.
Какво правеше тя, пееше? - Да.
Хайде да влезем и да обърнем няколко питиета.
Шефе.
Уиски. За теб? - Уиски.
Не си ли чувал за Велма? - Джо, съжалявам за момичето ти.
И знам как се чувстваш, но тя не е тук.
Откакто аз съм собственик, тук не е имало момичета. Няма шоу. Няма шум.
Имам репутация на човек, който няма проблеми.
Тя работеше тук. Попитай го за Велма.
Това вече го минахме. Пийни си, Джо.
Помниш ли Велма?
Трябва да ви помоля да не притеснявате клиентите.
Нали ме смятате за учтив? И не ви притеснявам.
Някои типове не знаят кога да бъдат строги.
Осем години са доста време. Те не помнят Велма.
Кой, по дяволите, те кара да си пъхаш носа?
Ти. Помниш ли ме? Аз съм този, който дойде с вас.
Името ми е Лоса, защото съм едър.
Малой Лоса. Може би си чувал за мен. - Може би.
Доста са го променили. Там, където работеше, имаше сцена
с оркестър и стаички за забавления. - Вече го каза.
Тук започва да не ми харесва.
Може би ти казах твърде много. - Не.
Щяхме да се женим. - Какво стана?
Къде според теб съм бил тези 8 г.? - На лов за пеперуди.
Покрих няколко хилядарки, преди да ме приберат.
Бил ли си в дранголника? - С няколко кратки спирания.
Добре. Намери Велма.
Има ли си фамилия? - Велма? Велма Валенто.
Как да те намеря? - Аз ще се свържа с теб.
Изхарчих долар в друг бар, за да събера малко факти.
Майк Флориан държеше вертепа до 1939 г.
Умрял през 1940 г. по средата на чаша бира.
Жена му Джеси я довършила вместо него.
Беше лесно да я открия. И го направих.
Третокласник също би успял, но не и Малой
На него му трябваше частен детектив.
Тя беше жена на средна възраст с лице като буца кал.
Почерпих я. Беше от тези, които не биха отказали питие.
Човече, това се казва питие.
Дръжте внимателно. Моментът не е подходящ
да се изпуска каквото и да е било.
За какво говорехме?
За червенокосо момиче на име Велма,
което е работило в заведението ви на "Сентрал авеню".
Та кой казваше, че си?
Ето.
О, частен детектив. Това не го споменахте, господине.
Но знаех, че не сте ченге.
Ченге не ми е носило питие с такова качество.
Помните ли Велма?
Коя казваш? - Велма.
Не. Не ми идва наум.
За какво казваш, че я търсиш?
Мой клиент ми поръча да я намеря.
Не би трябвало да дрънкам пред теб.
Но когато някой ми хареса, а и ми купи пиене,
за мен няма граници.
Стой си на мястото, да не настъпиш някоя змия.
Хрумна ми една идея.
И да не надничаш.
Това е всичко, което негодникът ми остави. Тях и старите си дрехи.
Изрезки от вестници. Тия уличници не са се мяркали във вестниците.
Или поне не на мястото, където искат.
Защо скри тази снимка на Велма? Защо я скри?
Дай ми я!
Умря. Беше добро момиче... но умря.
Лоса ще съжалява да го чуе. - Да, нали?
На свобода е. Излязъл от пандиза и търси момичето си.
Защо скри снимката?
Не познавам никакъв Лос, ченге.
Махай се! Махай се!
Не познавам никакъв Лос.
Внезапно, вече не беше пияна.
Ръцете й не трепериха, и тя беше спокойна...
като човек, който прави последни приготовления за убийство,
което още не е извършил.
Здравей, скъпи. - Пуснах един човек преди два часа.
Каза, че били важно.
Той е влюбен и бърза. Ще го превъзмогне.
Мил дребен човечец, нали? - Да.
Трезвен? - Да.
Наистина ухаеше добре.
Г-н Марлоу?
Позволих си да ви изчакам вътре, г-н Марлоу.
Момчето каза, че ще се върнете скоро.
Кой ме е препоръчал, г-н Мариот? - Моля?
Как ме открихте? - В интерес на истината,
едва днес реших да наема частен детектив.
Неделя следобед е, не успях да се свържа с никой,
и тъй като загубих...
В указателя имаше няколко в съседство и по случайност...
В момента съм затрупан, г-н Мариот.
Много съм зает и не мога да приема нищо голямо.
Каква е работата?
Вашите услуги ще са ми нужни за няколко часа тази вечер.
Имам среща с няколко души малко след полунощ.
Ще им платя малко пари.
По-добре давайте направо. За какво става въпрос, за изнудване ли?
Нямам навика да давам основания на хората да ме шантажират.
Съгласих да играя ролята на преносвач на парите.
Колко и за какво? - Не мога да ви кажа.
Искате просто да ви придружа и да ви държа ръката?
Обноските ви не ми харесват.
И други са се оплаквали. Но май нищо не помага.
Колко ми предлагате за правенето на нищо?
Всъщност още не съм мислил по този въпрос.
Смятате ли, че бихте могли да си помислите по този въпрос?
А вие какво бихте казали за едно кроше в носа?
Потрепвам при мисълта за такова насилие.
Давам ви 100 долара за няколко часа от времето ви.
Ако и това не ви стига, кажете си. Няма никакъв риск.
При обир бяха откраднати бижута на моя приятелка.
И сега аз ги откупувам. - Къде и кога?
Указанията бяха да карам до усамотен каньон над плажа...
Вие карате до приятно, тъмно място, криейки ме на задната седалка...
За да откупите бижутата на дама... - Не бих се изразил така.
...и в замяна ще получите пакет, който не трябва да отваряте.
Нищо не ги спира да ви измамят.
Аз, естествено, с нищо не мога да помогна. Всичко е планирано.
Може дори да се отнесат грубо с вас. Но няма да им хареса, че сме двама.
Някой от нас може да пострада. Не мога да направя нищо за вас.
Но ще ви взема стоте долара и ще се повозя с вас.
Колата карах аз и парите бяха у мен.
Следяха ни. Не бях видял никой. Но го усещах в корема си.
Бях жаба на мокър камък.
И зад гърба ми дебнеше змия.
Скоро трябва да се появят бели стълбове.
Снишете си главата.
От там пътя трябва да ни изведе до котловината, където ще ги чакаме.
Белите стълбове.
Стой мирно. Ще отида да поразгледам.
Прилича ми на проба. Просто да видят дали им се подчинявате.
Палката ме уцели точно под ухото.
Под краката ми зейна черна пропаст.
Гмурнах се. Нямаше дъно.
Чувствах се добре... като ампутиран крак.
Добре ли сте? Какво е станало?
Беше се сгърчил в онова положение на чувал с картофи,
което винаги означава едно и също нещо.
Бил е убит от аматьор,
или от някой, който е искал да изглежда като аматьорска работа.
Никой друг не би удрял толкова много пъти с палката.
С напредването на случая, все по-глупаво звучи.
Не знаеш нищо за Мариот, колко пари е носил или за какво са.
Бил е доверчив, а? Оставил те е да ги носиш.
Съжалявам, че не са в мен. След като размазах мозъка на Мариот
и точно преди да се фрасна по тила, ги скрих под един храсталак.
Да предположим, че на банда обирджии им хрумва да използват
детектив като доверено лице за свръзка и разплащане.
Да предположим, че той вече не им трябва.
Може да се опитат да му припишат убийство.
Страхотно. Сега съм част от банда обирджии.
А също така съм и Джак Изкормвача.
Виж, опитвам се да помогна. Събудих се на студената земя
и извървях 8 км до телефон, след като се погрижих за главата си.
Доведох ви при тялото, вместо да го търсите до Коледа.
Казвам ви всичко, което знам 4 пъти! Звучи шантаво. Знам, шантаво е.
Понякога не съм токова умен, но само това знам.
Уморих се да слушам глупостите ти. Или ме арестувай, или ме пусни.
И на мен ми писна да те гледам.
И аз предпочитам да съм в леглото.
По-лесно ще намеря игла в купа сено, отколкото да изтръгна нещо от теб.
Схванах. Не ме харесваш. - И никога няма да те захаресвам.
Ти не си детектив, ти си ротативка.
Ще си прережеш гърлото за шест цента.
Всичко, което искам от теб, е мълчание.
Един грешен ход и ще те опандизя като важен свидетел.
Това е случай, в който свидетелите се крият,
а вестниците искат новини, а? - Ще хвана убиецът, който искат.
Ще го хванеш, когато ти поникнат нови зъби.
Отивай в леглото. Придържай се към историята си, щом искаш.
Прави се на глупак, но не ми заставай на пътя.
И не се заставай на пътя на Мариот.
Преследвам ги от доста време и съм близо. Ще ги хвана.
Така че внимавай, защото може да те прикова като Джулз Амтор.
Така ли?
Амтор намесен ли е в това? - Значи го познаваш?
Познавам много хора в този град,
но никога не съм чувал за Джулз Амтор.
Лошо предположение.
Бизнесът върви добре, а? Че и е хубава.
Г-н Марлоу, аз съм г-ца Алисън от в-к "Поуст".
Полицията не ни помогна много по случая Мариот...
От къде разбрахте за мен? - Имам приятели в кметството.
Това ми е работата. - Ще ви вкарам в много неприятности.
Мариот каза ли ви чии е нефрита, който откупва?
Никога няма да разберат от къде знам, но това, което знам,
е че тук ще съм в по-добра позиция.
Влезте, г-це Алисън. Седнете.
Не. Не ми каза кой е собственик на нефрита.
Но не ми беше и работа да питам. - Отдавна ли познавате Мариот?
От две седмици. Защо? - Имате ли теории какво се е случило
или е трябвало да се случи? - Една-две.
Сама ли си водите записките? - Да, защо?
Невинаги съм толкова добър, г-це...
Г-це Грейл. Но ставам все по-добър.
С какво се занимавате, когато не играете репортер?
Но сте гореща следа. Трябва да ви предам на ченгетата.
Всичко, което можех да им кажа, е, че
Мариот откупуваше някакви бижута. Ще ги впечатлите с този нефрит.
Познавате ли Велма Валенто, г-це Грейл? Тя е певица.
Това е друг случай. Просто се надявах...
Вашите приятели в кметството ли ви казаха за нефрита?
Кой е собственикът? - Какъв е вашият интерес в това?
Ще се въртим в кръг, ако отговаряме на въпросите с въпроси.
Първо искам отговор на моя. - Добре.
Интересувам се от нефрита, защото искам да разбера кой,
освен мен, може да е убиел Мариот.
Даде ми 100 долара, за да се грижа за него, а не успях.
Аз съм малък бизнесмен в малък гаден бизнес,
но искам да осъществя продажбата. - Нефритът е на баща ми.
А сега отключете вратата. - Мариот ми каза,
че принадлежи на жена. - Баща ми е женен.
Разбира се, че е.
Значи майка ви го е носела в нощта на обира?
Тя не ми е майка.
Кой ви изпрати да ме преслушате?
Брилянтната идея беше моя.
Преди да се срещна с полицията, мисля,
че трябва да поговоря с баща ви... и с неговата съпруга.
Отворете вратата.
Имаше приятен малък преден двор. Удобен, като за средно семейство.
Но ти трябва компас, за да откриеш пощенската кутия.
Къщата беше хубава, но не толкова голяма.
Трябваше да почакам да ме представи на старците.
Като да чакаш да си купиш крипта в мавзолей.
Г-н Марлоу.
Г-н Марлоу, татко. - Здравейте.
Хубаво е, че наминахте. - Това е г-жа Грейл.
Запознат ли сте с нефрита, г-н Марлоу?
Какво знаете за него? - Зелен е, нали?
Да. Не, благодаря.
Нефритът, г-н Марлоу, не е достатъчно добре познат и оценен в тази страна.
Великите управници на Изтока, обаче... Моля седнете.
Великите управници на Изтока са се отнасяли към него с почит.
Те прекарвали години, търсейки парчета от него.
Нефрита Фей Цуи, от който аз, като колекционер,
се интересувам особено, е много скъп.
Страхувам се, че като всеки стар човек с хоби,
съм склонен да бъда малко отегчителен.
Продължавайте. - Но след като дъщеря ми
ви е въвлякла в това, вероятно необмислено...
Вече сам се бях въвлякъл.
Да разбирам, че това, което е изчезнало, е Фей Цуи?
Огърлица, г-н Марлоу.
Огърлица с шестдесет зърна, всяко около шест карата.
Която струва колко? - Трудно е да се каже.
Китайското правителство има малко по-голяма,
оценена на 125 000 долара.
Точно щяхте да попитате г-н Марлоу защо съм била толкова безразсъдна
да изляза навън през нощта с такава ценна огърлица.
Нещо такова.
Не мога да ви отговоря. Не трябваше.
Не трябваше да го нося навън. - Къде стана кражбата?
Ако ме извините, чувствам се уморен.
Г-жа Грейл ще ви каже всичко, което искате да знаете.
Довиждане, сър.
С нетърпение очакваме да откриете огърлицата, г-н Марлоу.
Надявам се това да стане без излишен шум.
Да. И аз се надявам.
Хайде да пропуснем учтивото пийване, става ли?
Ще можете ли да... - Да. Няма проблеми.
Не знаех, че има толкова много убийства,
които да направят професията детектив примамлива за един мъж.
Просто премахвам проблемите. Колко от парите ви бяха в плика на Мариот?
8 000 долара. - Ниска цена.
Направо без пари. Предполагаме, че не знаят истинската й цена.
Кой знаеше, че точно тази вечер ще носите огърлицата?
Прислужницата ми, но тя е имала хиляди шансове.
Освен това, й имам доверие. - Защо?
Не знам. Просто се доверявам на някои хора.
Имам доверие и на вас. - А на Мариот?
За някои неща, да. За други, не. Има си граници.
Мислех, че детективите са големи пиячи.
Някои от тях са. Други окуражават околните да пият.
Да ви разкажа ли за грабежа? - Може да ми е от полза.
Лин и аз бяхме на танци и той ме прибираше у дома.
Къде ви спряха? - Наблизо.
Има ли значение? - Не и в момента.
Колко още като него имате?
Красавци, които да ви водят на танци.
Много обичам съпруга си.
Само дето куикстепа му нещо се е вдървил.
Познавате ли Джулз Амтор? - Чувала съм Лин да говори за него.
Не знам. Ченгетата ми казаха да го оставя на мира.
И това ме заинтригува. Той лошо момче ли е?
Боя се, че много от приятелите на Лин са.
Лин също беше мерзавец... но беше сладък мерзавец.
Вестниците не писаха много. Само, че не е бил прострелян.
Как... - С палка и то много.
Ако го беше настъпил слон, щеше да има същия ефект.
Ужасно. Сега се чувствам ужасно,
но изглеждаше толкова просто да я откупи.
Не разбирам. Опитах се да го свържа с обира, но не мога.
Знаете ли, имаше нещо странно при грабежа.
Върнаха ми единия от пръстените. При това един от скъпите.
С какво се занимава Амтор? - Не съм сигурна.
Някакъв психиатричен консултант. Най-вероятно шарлатанин.
Вижте, Лин се мислеше за скулптор, но съмняваше в себе си.
Затова отиде при него.
Не можеше да започне, защото се страхуваше от провал.
Чудя се дали ще поеме моя случай.
Кой беше? - Ан.
Странно дете.
Ще ми помогнете, нали?
От любов или ще ми платите и някакви пари?
Никога не съм наемала детектив. Какви са цените?
Колкото можете да си позволите. - Кога започвате?
Вече започнах. Как да открия Амтор?
Ще се пробвам да ви го намеря, той е доста недостъпен.
Да? - Г-н Амтор е тук, г-жо Грейл.
Покани го.
Не бъдете толкова критичен. Наистина е трудно откриваем.
Нямах никаква идея, че ще идва тук.
Не съм го виждала от месеци. Как си прекарвате нощите?
Напоследък си играя на криеница с ченгетата.
А след това? - Има ме в указателя.
Да видим какво е намислил.
Съжалявам.
Това е г-н Марлоу. Г-н Амтор.
Г-н Марлоу е частен детектив. Бил е с Лин, когато...
Бях нает за телохранител, но оплесках нещата.
Сега сам разследвам случая.
Трябва да ме извините, че идвам чак сега. Беше такъв шок.
Трудно е да се повярва. Близък приятел.
Човек, който си познавал толкова добре... Какво се е случило?
Имам няколко идеи. Кога ще ми помогнете да ги разнищя?
От мен няма да излезе добър детектив, г-н Марлоу...
Знам. Трудно откриваем.
По какъв начин бих могъл да ви помогна?
Прекарах последната нощ в полицията. Това е тяхна идея.
Те смятаха, че щом познавам Мариот, познавам и вас.
Казаха ми да не се доближавам до вас, за да не ме ухапете.
Но ми изглеждате безобиден.
С удоволствие бих ви уредил среща с мен...
Просто оставете номера на г-жа Грейл.
И не се безпокойте твърде много. Ще си нося личната кристална топка.
Как се измъквате от тази къща? - Насам, сър.
Влез.
Не леглото е.
От шест седмици не си прал нищо. Сигурно си влюбен.
Донеси го утре.
В хубава сграда живеете за частен детектив.
Устройва ме.
Как човек става частен детектив?
Не възразявате срещу моето разследване, нали?
Работех в областната прокуратура, но ме уволниха.
Не за некадърност, надявам се? - Не, защото им отвръщах.
Имах и интересно детство, но не сте дошла за биографията ми.
Мислех, че ще искате да научите какво каза Амтор
и исках да го направя официално. Може ли да наречем това договор?
Да, нека го наречем договор.
Ако ченгетата ви докопат, ме извикайте.
Не исках да поемам случая, но вие ме уговорихте.
Вие ме наехте. - Те трябва ли да научават за мен?
Това ще ви притесни ли? - Ние сме доста саможиви.
А и съпруга ми изпитва ужас при мисълта за публичност.
Той не е много силен. - Ще се справя. Какво става с Амтор?
Упорита съм, но не обичам да ме притискат.
По начина, по който сте облечена, реших, че сте в града, за да...
Надявах се да ме почерпите няколко питиета
или когато имате случай, не почивате?
Не и тук. Пренаселено е. - Харесвате ли плажните клубове?
Предпочитам драйв-ин заведенията.
Светлините ще подобрят външния ви вид.
Дори може малко да ви омекотят. На такива места се ходи с риза.
Ей сега идвам.
Ще отида да се напудря. - Вече си достатъчно напудрена.
Г-н Марлоу. - Вижте...
Харесвам ви, но съм твърде стар за игрички.
Ако ревнувате от мащехата си, може да го обсъдим утре.
Тя ще се появи скоро и не искам да се карате пред хората.
Вече ви отвлякоха вниманието. Хелън сигурно си е тръгнала.
Как ми отвлякоха вниманието? - Ще разберете.
Ще остана достатъчно, за да ви кажа това, което искам.
Да не би да членувате в синдикат с международни връзки
или си набавяте информацията с подслушване?
Какво поиска да направите? - Пропуснахте тази част?
Пожела да я целуна и да намеря нефритената й огърлица.
Може да бъркам реда, но това е основното.
Казахте, че сте бизнесмен, нали?
Колкото и да ви е предложила, аз ще ви дам повече.
Просто стойте далеч от нея. Забравете за всичко.
Какво има? Защо ме гледате по този начин?
Не знам.
Със сигурност не ви корумпирам. Вече сте бил подкупван.
Мисля, че ви помня от един мой сън.
Един от хубавите. - Хиляда долара устройват ли ви?
Е?
Стой тук. Ей сега се връщам.
Разкарай мацката. - Какво ти става?
Не искаш да имам любовен живот ли? - Разкарай мацката.
Виж, вече съм голям. Сам си духам носа.
Ти ме нае. Спри да ме следиш, защото ще се ядосам.
Искам да се срещнеш с някой. - Спокойно.
Още 10 секунди и пръстите ми ще гангренясат.
Искам да се срещнеш с един човек. - Добре.
Офертата още е в сила. Ан Грейл.
Падаш си по танцьорки, а, синко?
Сладка е, нали? - Искам да се срещнеш с един човек.
Защо не влезем през главния вход? Твоя човек да не закъснява с наема?
Хайде.
Вече е част от облеклото ми, едва ли ще застрелям някой.
В ясни дни, г-н Марлоу, можете да видите корабите в Сан Педро.
Предполагам, че си носите кристалната топка.
Не схващам. - Искате да кажете, че има неща,
които дори и вие не разбирате?
Винаги съм смятал, че частните детективи знаят всичко.
Или това важи само в романите? - Искам да го попитате сега.
Не бъди припрян. - Какво да ме попита?
Не можеш ли сам да питаш? - Спокойно, момче.
Шефът иска малко да си поговори с твоя приятел.
Вярвам, че искате да ме попитате за отношенията ми с полицията.
Обикновено влизам през главния вход, както е прието.
Просто исках да ви предразположа, така да се каже.
Стар психологически номер. Помага за сближаването.
Къде открихте Малой? - Скъпи г-н Марлоу,
у вас забелязвам неприятна склонност:
сменяте рязко темата на разговора. Характерно е за вашето поколение.
Но в случая трябва да ви помоля да следвате
някаква логическа последователност. А сега, за полицията...
Може би знаят нещо за вас и се опитват да ви хванат.
Не очаквам да ми кажете. Просто ви провокирах.
Това е стар психологически трик, деденце.
С какво се занимавате?
Имам много отговорна професия.
Аз съм психоаналитик.
Изпреварил съм времето си в областта на психиатричното здраве.
Естествено, определени кръгове искат да ме злепоставят.
Напълно е възможно да са споменали за мен и в полицията. Това е.
Съжалявам, ако съм разбил сложните ви теории за мен, но...
Моята теория е съвсем проста.
Мариот е шантажирал жени. И е бил добър в това.
Жените са го харесвали. Интересът му към бижутата бил съвсем естествен.
Но той не е действал сам. Някой му е казвал кои жени да обработва.
Да ги почерпи, после да ги заведе на танци
и накрая да се обади на момчетата къде да атакуват.
И това е връзката между мен и Мариот според вас?
Отвратен съм и съм много разочарован.
Не се обръщайте, но Гъси, колекционера на оръжие, се върна.
Много ме разочаровахте.
Начина ви на мислене е много объркан,
като на всички в днешно време.
Потиснахте ме.
Ако теорията ви е вярна, нефритът на г-жа Грейл трябва да е в мен, нали?
Освен ако нещо не се е объркало. - Какво може да се обърка?
Мариот може да се е паникьосал и да се е обадил на частен детектив.
На такъв, който за стотачка би рискувал живота си.
И който е станал амбициозен. Може да е осъзнал,
че е хубаво да има скъпа огърлица в банката.
Този ваш хипотетичен детектив,
може би, би се разделил с огърлицата срещу заплащане.
Може би, ако я има. Какво заплащане?
Трудно е да преговаряме, докато не се намери огърлицата.
Той може просто да блъфира, за да изкопчи информация.
В който случай, на някой може да му хрумне да го притисне, за да разбере.
Вие не бихте предложил това, нали?
Освен ако не искате да си носите лицето наопаки за известно време.
Няма нужда да се хващаме за гърлата, г-н Марлоу.
Няма нужда от увъртане. Искам този нефрит.
Готов съм да ви платя, ако го имате или можете да го откриете.
Да предположим, че го нямам
или, че не го продавам...
Накара ли го вече да ти каже?
Отказва да ми каже къде е тя.
Дадох ти мангизи, за да откриеш Велма.
И не ми харесва, че не казваш къде е.
Кой каза, че съм я открил? - Не обичам да се бъзикат с мен.
Той лъже. Знае къде е.
Спокойно, ще го накараме да ни каже.
Как се замеси с тези? Каква е връзката?
Той е наред. Каза ми за теб.
Излъгал те е, че знам къде е Велма. Използва те за мръсната му работа.
Търси едни бижута и мисли, че са в мен. Питай го за Велма.
Платих ти, за да я намериш. - Успокой се.
Къде я държиш? - Не съм я открил, глупако.
Къде е огърлицата? Кажи ми и ще го спра.
Не трябваше да правиш това. Не трябваше да ме удряш.
Остави го да подиша.
Къде е огърлицата? - Не е в мен.
Добре. Още малко.
Пусни го. Ще мирува.
Бих могъл добре да те науча. Но каква полза?
Мръсен малък човек в един мръсен малък свят.
Лъч просветление и отново ще си бъдеш същият.
Не е ли така?
Радвам се, че ме удари. Това улеснява нещата.
Много ги улеснява.
Черната бездна отново се разтвори под мен и пропаднах в нея.
Следващото, което си спомням, е че отивах някъде. Не по моя воля.
Останалото беше луд, измислен сън.
Никога не бях ходил там.
Къде е огърлицата?
Не трябваше да ме удряш.
Прозорецът беше отворен, но димът не помръдваше.
Сива паяжина, изплетена от хиляди паяци.
Чудех се как са ги накарали да работят заедно.
Помощ!
Какво е толкова смешно, приятелче?
Димът. - Димът те разсмива?
Къде съм? - Може да питаш и в какво си?
Нещо друго, приятелче?
Вратите са много малки. Стъпалата са от тесто.
Мисля, че този е луд. Ти как мислиш?
Остави.
Мисля да дремна още малко.
Така ще е най-добре.
Гърлото ми беше подуто, но пръстите, които го опипваха, не чувстваха нищо.
Бяха просто грозд банани, който прилича на пръсти.
Чудех се с какво ме бяха натъпкали.
Нещо, за да мълча или нещо, което да ме накара да говоря.
Може би и двете.
Добре, Марлоу, рекох си аз. Яко момче си.
Два пъти те халосаха, душиха те и те биха с дулото на пистолет.
Натряскаха те с опиум, докато не откачиш като две валсиращи мишки.
Да те видя сега колко смел може да бъдеш.
Като, например, да си обуеш панталоните.
Добре, откачалко, върви и говори.
За какво? За каквото и да е. За всичко.
Просто говори и върви. Махаш се от тук.
Това прекрасно легло.
Не се доближавай!
Върви!
Вървях. Не знам колко дълго. Нямах часовник.
Освен това часовниците не отмерваха това време.
Бях готов да поговоря с някого.
Помощ! Помощ!
Това ще успокои нервите ти, приятелче.
Този звънец няма да ти помогне тази нощ.
Току-що дадох приспивателно на сестрата.
Бяхте много болен, сър. Много болен.
Не ви препоръчвам да ставате и да се разхождате.
Имах кошмари. Много откачени. Спах.
Събудих се и стаята беше пълна с дим.
Бях болен. Вместо розови змии, виждах дим.
И ето ме тук. Напълно излекуван. Каза ли нещо?
Не съм казвал нищо. - Желателно е да кажеш нещо.
Думите седят с изплезени езици и чакат да бъдат изречени.
Аз съм д-р Сондърбърг.
Страдате от наркотично отравяне.
И затова ме напълнихте с тази отрова, така ли?
Говори, д-р Джекил! Тази вечер съм бесен!
Искам да отида да танцувам сред прибоя.
Чувам духовете да ме викат. Не съм застрелвал човек от седмица.
Едва не умряхте. Трябваше да ви дам дигиталис.
И нещичко, за да проговоря? За какво трябваше да говоря?
За нефритена огърлица, която нямам, може би? Добре ли се справих?
Клиентите харесаха ли ме? Или Амтор остана разочарован?
Никога не разочаровайте г-н Амтор. Това го потиска.
Не сте добре, г-н Марлоу.
Може да припаднете всеки момент. Настоявам да се върнете в леглото.
Моля, дайте ми това.
А сега и пистолета, моля.
Пистолета, моля.
Горещо ви препоръчвам...
Вържете панделка на онзи на входа, докторе.
Ако си с пистолет, обикновено, хората правят каквото им кажеш.
Мисля, че ще припаднете, г-н Марлоу.
Вържете му панделка!
Момичетата сигурно си прекарваха добре с вас.
Зает съм, капитане. - Виж, приятел, аз...
Зает съм, капитане.
Не си в добра форма.
Не трябва да се биеш с мен. - Ще те убия.
Не обичам да се бия. - Или просто искаш да се обичаме?
Искам да продължиш да търсиш Велма. - Ти си луд. Напълно си откачил.
Той ги изпрати след мен. - Кой? Умникът Амтор?
Той се бъзикаше с мен. - Да доста те избъзика, синко.
Размаха рибка пред носа ти, за да не откриеш момичето си.
Никой не трябва да я открива. Той има други планове за нея.
Не си в добра форма. По-добре да ти помогна.
Тогава ми намери такси, тъпа маймуно.
Хей! - Искам да откараш приятеля ми.
Имам клиент и го чакам. Не виждате ли, че съм зает?
Искам да откараш приятеля ми. - Добре.
Тук изтървах нещо. Знаех го.
Голямото момче искаше да се отърве от мен.
Мозъкът му работеше. Не знам какво му се беше случило,
но работеше... в неправилния момент.
Исках да се прибера и да спя хиляди години, но не можех.
Нълти наблюдаваше апартамента ми.
Затова реших да се обадя на Ан, за да разбера защо живее сама
и дали това й харесва.
Какво искаш? - Черно кафе, омлет и уиски със сода.
Махай се. - Извинявай.
Хубаво местенце си имаш.
Но защо? За теб няма ли място в двореца?
Някоя бална стая или нещо, в което да спиш? Или там не ти харесва?
Съвсем съм скъсал с ченгетата, скъпа.
Навсякъде из апартамента и офиса ми са.
Може да искат само да си поговорим, но не съм готов.
Ще трябва да остана тук няколко дни. - Пиян си. Махай се.
Не говори така на любимия си, когато идва при теб от гроба.
Хелън ми осигури среща с Амтор и няколко от биячите му.
Какво се случи? Добре ли си? - Прекарах три чудни дни.
Мисля, че в момента не трябва да съм жив.
Повтори го. - Кое да повторя?
Последното, което каза.
Казах: "Какво се случи? Добре ли си?"
Какво има?
Защо ме гледаш така, сякаш имам дупка в главата?
Какво правеше в каньона в нощта, когато беше убит Мариот?
Сега си спомням. Лежах по лице, защото ме бяха ударили в тила.
Някой ме освети с фенерче и ме попита добре ли съм?
И после тя каза: "Какво се случи?" Да, беше момиче.
Момиче с червена коса и хубава фигура.
Не съм убила Мариот. - Не си била и на разходка.
Разбрала си, че там ще се случи нещо.
Познавайки те, вероятно си чула Хелън и Мариот
да си говорят за нефрита.
Знаела си, че имат връзка. И не си харесвала това.
Не харесваш никой от хората, които имат нещо общо с Хелън.
Искаш да я вкараш в правия път ли? - Мразя я!
Мразя я, но тя е женена за баща ми и значи много за него.
Обичам баща си. Дори нещо повече, но ти не можеш да го разбереш,
защото няма връзка с пари. Не искам нищо да го нарани.
Мъж, който се навърта край жена му. Мъж като Мариот, това би го наранило.
Ако убие Мариот, би го подкрепила. Вече се е случвало.
Възрастта не е пречка за ревността. - Не и татко!
Още не ми харесва.
Просто се опитвам да наместя пъзела, но много парчета не пасват.
Не знам как се появи в офиса ми на другия ден,
предрешена като репортер.
Чий е почеркът? - Открих го в Мариот.
Преровила си му джобовете? За това се искат здрави нерви.
Какво ще кажеш да работиш за мен? - Поласкана съм.
Освен това ми писна от теб. И имам среща. Тръгвай си.
Не мога. На прага ми има един на име Нълти,
който се мъчи да не прилича на ченге.
Но не му се получава. Отърви се от него.
Кажи му, че си решила да прекараш вечерта тук с мен.
Да? - Искам да си поговоря с приятеля ви.
Влезте, лейтенант. - Извинете ме.
Благодарение на вас, личния ми живот е съсипан.
Търся те от три дни. Да вървим.
Тъкмо вечеряме. Няма ли да се присъединиш?
Последният път ти дадох добър съвет. Май не си го послушал, а?
Не съм безпокоил приятелчето ти Амтор.
Не съм го търсил. Той ме откри.
Имаше голямо тържество. - Какво стана?
Какво печеля? Вече съм сериозен.
Искаш да хванеш Амтор, а аз — да ти помогна. Той малко ме ядоса.
Ще ти излезе евтино. Нека просто си довърша вечерята.
Добре. - Влизай.
Чувствай се като у дома си. Амтор е костелив орех.
Измислил е сложна схема за крадене от жени с ниско либидо.
Мисля, че Мариот му е бил свръзката. - Нека чуем нещо ново.
Бижуто, което е откупувал Мариот, е нефритена огърлица,
на една от пациентките на Амтор и е струвала към 100 000 долара.
Мариот може би е прецакал Амтор. Във всеки случай е изпортил нещата.
Много е теоретично. Да вървим. Амтор си мислеше, че е у мен.
Но сбърка и го разочаровах. Нямах бижуто и не исках да говоря.
Но той си има едно малко местенце, където се учиш да говориш.
Ръководи се от човек, който се нарича д-р Сондърбърг.
Откачалник със спринцовка. Намира се на "23-та" и "Дескансо".
Кой е собственик на нефрита? - Казах ти вече.
Една пациентка на Амтор. - На име?
Не знам.
Съжалявам за притеснението, г-це Грейл.
Кога за последно сте била при баща си в Брентууд?
Преди няколко дни. Случило ли се е нещо?
Този път ще приема информацията ти. Но повече не ми помагай.
Може да стана благодарен и да те затворя.
Как е разбрал за мен? - Не знам.
Ето какво става, когато ченге отиде в колеж. Поумнява.
Оправи се. Отиваме в Бъкингамския дворец.
Какво има? - На всеки три дни огладнявам.
Винаги трябва да спирам и да хапвам нещо.
Нямаш бръснач, нали?
Без друго ще трябва да се отбием у дома. Този костюм вече плува.
Мисля, че имам друг под дюшека.
Малко съм уморен за това. - Знаеш ли, мисля, че си луд.
Луташ се наоколо без никаква идея какво правиш.
Всички те бият, чупят ти главата, третират те като боклук,
а ти продължаваш да се навираш между шамарите.
Мисля, че дори не знаеш на чия страна си.
Не знам никой от коя страна е. Дори не знам днес кой играе.
Каквото и да става, вярвай на татко. Не е заплаха за никого.
Рандъл вероятно е надушил следа, водеща от Мариот към Хелън.
Може и да не се е свързал с баща ти. Скоро ще разберем.
Пропусни водата и го направи със скоч. Спестява време.
Сигурно е в работилницата.
Татко.
Какво ще правиш? - Не знам. Уплашен съм.
Уплашен съм. - Значи полицията е била тук?
Да. За какво става въпрос?
Все още не знаем. Говориха ли с жена ви?
Няма я от вчера сутринта. Мислех...
С вас ли беше? - Какво ви казаха?
Бяха особено заинтересовани от къщата ни на плажа.
Беше отдадена под наем на г-н Мариот чрез банката.
Това вероятно ще задържи Рандъл няколко дни.
Добре. Нека да я видим. - Не ходете там.
Защо не? - Защото всичко трябва да престане.
Всичко това отиде твърде далеч. - Или идва твърде близо?
Не казвам, че сте убил Мариот, но имате един от най-старите мотиви.
Татенце, полицията се е раздвижила. Ще арестуват някого.
Нека да се разберем, докато е време.
Не работя с натискане на копчета.
Спирам и тръгвам, но трябва да имам причини.
Простете ми, г-н Марлоу.
Простете ми.
Няма нужда да казвам, че съм стар. Можете да го видите.
Имам само две важни неща в живота си — нефрита и жена ми.
И, разбира се, дъщеря ми.
Но жена ми е най-важна.
Според вас тя красива ли е? - Защо не?
Красива е, нали? И привлекателна. Може би си мислите,
че е неприлично стар човек да има млада и привлекателна съпруга.
Играя една игра със себе си.
Преструвам се, че тя щеше да се ожени за мен,
дори и без богатството ми. И това ми харесваше.
Носеше ми голямо щастие. А също така и гордост.
Но сега я губя. И не знам защо.
Не разбирам какво става. Но я губя.
Иронично е, че вероятно е заради нефрита.
Заради това умря и човек.
Низък, превзет, незначителен човек, който заслужаваше смъртта.
Въпреки това, той е мъртъв заради моята огърлица.
Не знам защо. Но трябва да спре.
Трябва да спре, г-н Марлоу! Трябва да спре!
Какво искате да направя? - Не трябва да продължавате.
Въпросът трябва да се приключи. Ще ви платя добре.
Започвам малко да схващам, макар и по един доста шантав начин.
Когато задълбая, ми предлагат пари.
Когато се оттегля, ми предлагат пари.
Всички искат да задълбая, и да се оттегля.
Никой не иска да правя каквото и да е.
Добре. Пуснете чек по пощата.
Вземам скъпо, за да не правя нищо. Прибави и едно пътуване до Мексико.
Ей сега се връщам, татко.
Имаш ли ключ за къщата на плажа? - Но ти каза...
Поклоних се. Спрях. Той си мисли, че всичко е свършило.
Това не спира нищо. Тези неща не стават просто така.
Полицията спря ли? Хелън спря ли? Ти спря ли?
Какво имаш предвид с това "Хелън спря ли?"
Ако винаги знаех, щях да съм гений. Но знам едно.
Ракът не спира да расте, защото си го помолил да спре.
Ти си зъл. Изпитваш някакво ужасно удоволствие
в това да виждаш хората разделени!
Те си го търсеха. И ти си го търсеше.
Това рано или късно ще те застигне. Ако се спра, ще бъде по-късно.
Ако продължа, ще е скоро. Но ще е по-безболезнено.
Може би затова продължавам. Не знам, но ще продължа въпреки всичко.
Човекът, който ме нае, го убиха. Не искам децата ми да мислят,
че трябва да ударя някого 20 пъти, за да го убия.
Мога да разбия вратата, но с ключ ще е по-лесно.
Ти карай.
Това от теб ли е? - Кое?
Този хубав, скъп аромат.
Какъв човек.
Някой е бил тук. - Разбира се.
Това е първото, което Рандъл прави, когато някой е убит.
Претърсва дома му.
Ето.
Това доказва ли нещо? - Не.
Може да е открил името ми в указателя.
И той това ми каза. Или някой му се е обадил и ме е посочил.
Но ти нямаше нищо общо с това, преди той да дойде при теб.
Или имаше? - Не знам.
Има много неща, които не знам. Някои никога няма да науча.
Този, който може да ми ги каже, е мъртъв.
Да. Мога само да продължа с предположенията.
Да се махаме и да правим предположенията другаде.
За мен ти си само предположения.
Каза ми, че си отишла в каньона, защото обичаш баща си.
Помислила си, че той може да е убил Мариот.
Когато си ме видяла на земята, си ме помислила за баща ти.
Моля те, да тръгваме. Много съм уморена.
Добре. Знаеш ли, имаш сладко носле, макар и чупено.
Всъщност не е от счупване, а от белег от бейзболна топка.
Точно тук. - Играех шорт стоп в седми клас и...
Много съм добър в догадките, нали? Баща ти наистина обича Хелън.
Сигурен съм. Мариот го е наранил. Когато се появих, си се уплашила,
че и аз съм като Мариот и затова се опита да ме разкараш.
Но това не проработи и аз започнах да подозирам баща ти.
Някой по-твърдоглав би казал, че щом баща ти
не можа да ме купи, ти си решила да бъдеш мила с мен.
Догадките ми не винаги са верни. Понякога греша.
Мисля, че този път греша. - Понякога мразя мъжете.
Всички — стари, млади,
красиви младоци, които използват розова вода
и полу-мерзавци, които са частни детективи!
Съжалявам, скъпа. Не можах се удържа.
Но трябваше да знаеш, че мъжете играят грубо.
Първо те размекват, свалят гарда ти, а после те удрят под пояса.
Това беше мръсен номер, но може би ще те научи да не се надценяваш.
Не е в това, че не те харесва. Тя мрази мъжете.
Това беше само първата част на речта. Остатъка е следния...
Мразя и техните жени, особено префърцунените блондинки.
Красиви и скъпи мадами, които знаят с какво разполагат.
Отвън — сапунени мехури, росни сутрин и вечер...
а отвътре — стомана.
Студени като стомана, но не и толкова чисти.
Вижда ти се комбинезона, мила.
Татко се тревожеше. Ще му кажа, че си тук и си добре.
От кога сте тук? - От вчера...
Умно. Ченгетата няма да се върнат. Добро скривалище.
Бива те да хвърляш агнета на вълците, а?
Или случайно си тръгна преди ченгетата да се появят?
Искам да си изясним някои неща. Нае ме да открия огърлицата ти.
Тъй като реши да ми помогнеш, ме изостави в долнопробен ром бар
и изпрати Амтор да избие огърлицата от мен. Не разбирам.
Мислех, че е у теб. - Какво те наведе на тази мисъл?
Моля те, не ме обвинявай. Можеше и да е у теб.
Зле ли беше? - Почти ме подлудиха.
Всъщност, от кога познаваш Амтор?
Не мога да лъжа, нали? - Е?
Историята е дълга и нелицеприятна.
Имам много време и не съм гнуслив.
Амтор ме изнудва.
До голяма степен вече ми беше ясно. По какъв начин?
Съпругът ми е на 65 и е влюбен в мен.
Аз държа на него. Благодарна съм му. Той ме разбира, но...
аз излизах и с други мъже.
Намирам мъжете за неустоими. - Мисля, че и те те харесват.
Когато срещнах Мариот за първи път, не знаех колко близък е с Амтор.
Отне ми известно време да открия колко подъл е Амтор,
защото той ми помогна много. - Как точно?
Лекува ми центровете на говора. Наистина. Заеквах.
Справил се е много добре. Говори толкова добре, колкото и аз.
Системата му е наполовина дрън-дрън и наполовина реални неща.
Успокоява те. Връща те в миналото.
Ти говориш, говориш...
Това е ужасния начин, по който работи —
разкрива основа за шантаж. Накрая ми поиска нефрита.
Аз се съгласих. Нямах избор. Знаеше твърде много за мен.
Заплаши, че ще отиде при съпруга ми.
Интересно минало си имала. - Ако мъжът беше млад,
съпруга, може би, щеше да го приеме, да се напие или да се разведе с мен,
но той не е млад. Мислех, че това ще го убие.
Не можех да рискувам и се съгласих.
Откраднаха нефрита, преди да успея да го дам на Амтор.
Човекът, който го взе, беше пределно ясен: ако извикам полицията,
съпругът ми ще разбере всичко.
Прилича на методите на Амтор.
Или на някой близък до него.
Някой, който е знаел това, което и Амтор. Може да е бил Мариот.
Той е бил. Ако е мислел, че Амтор го подозира,
може за това да те е наел. За да го защитаваш.
Сигурна съм. Сигурна съм, че Амтор го е убил.
Може би се е надявал да хвърли вината върху теб.
Звучи незавършено, но ще го приема.
Той разкрива миналото ти пред съпруга ти, ако не му дадеш нефрита.
Ти решаваш да играеш, но нефрита изчезва с помощта на Мариот.
Амтор го хваща и го убива. Какво става после?
Искам да ми помогнеш да убия Амтор.
Само така мога да съм сигурна за бъдещето.
Веднъж започнала, тази схема не спира.
Той няма да се спре, дори и да докопа нефрита.
Защо аз? Защото съм под ръка и съм добър с пистолета?
Или защото нося панталони? - Недей така.
Моля те, имам нужда от теб. Загубена съм.
Не бях добра, дори и наполовина.
Дори не бях много умна, но се нуждая от помощ.
И спокойствие.
Нуждая се от теб.
Добре. Откри ли нещо? - Но не мога да открия него.
Вероятно вината е моя. Ченгетата ме притиснаха.
Подхвърлих им Сондърбърг. Амтор може да се е изплъзнал.
Дори да го намерим, ще трябва да действаме много внимателно.
Това е неговата игра. - Да го направим простичко.
Кажи му, че си готов да продаваш, че нефрита е в теб.
Той няма да очаква да го носиш. Ще му трябва време да събере парите.
Ще определиш мястото. - Например?
Тук. - А ако изпрати подставено лице?
Ние няма да играем така. Ще чакаме. - Добре, той идва.
После какво? - Аз ще се заема с това.
Отивам да го намеря. - На сутринта.
По-добре е да свърша малко работа, преди да е съмнало.
Страхотен си.
Не искаш ли да не работиш, за да живееш?
Няма значение. Имаш ли идеи по въпроса?
Кога ще се върнеш? - Той е опасен. Може да не е лесно.
По-добре ще е да не се появявам до утре вечер.
Вървях по път, който познавах. Беше просто.
И имах психологически трик, с който да излъжа старата лисица.
Надявах се от това да го заболи.
Надявах се това да го убие.
Не беше много наранен. Беше просто шамаросан,
така както красиво момиче, би ударило стрък целина.
Само дето за тази работа трябваше голям човек
с големи ръце.
Трябва да я открия незабавно. Трябва да се махна.
Звучи добре. Може да се окажеш доста непопулярен сред полицията,
ако продължиш да чупиш вратове.
Знам, че не си искал да го убиеш. Просто си го поразтърсил.
Не си знаеш силата. Успокой се или няма да мога да ти помогна.
Намери ли я? - Това ли е твоето момиче?
Тя е, нали? Това е Велма. Тук пише: "Завинаги, Велма", нали?
Не обичам да ми се подиграват. - Никой не те подиграва.
Подиграват се на мен. Мислех, че е фалшива. Трябваше да съм сигурен.
Тя е за заблуда на всеки, който тръгне да я търси.
Тя не приличаше на тази. Ще ти кажа каква беше тя. Сладурана.
Сладка е, като детски пистолет. Все още е сладка!
Искаш ли да я видиш, преди да се махнеш?
Искаш да кажеш, че си я открил? - Да, открих я. Току-що.
Тя добре ли е? - Зависи какво имаш предвид.
Добре ли се справя? - И това зависи.
Да не си я предал?
Не искам Велма в затвора.
Какъв затвор? Двамата замесени ли сте в нещо?
Предаде ли я? Предал си я.
Чуй ме и спри да си играеш с мен. Никой не я е предавал. Добре си е.
Иска да говори с теб.
Разбира се, за 8 години нещата малко са се променили.
Добре. - Утре.
Искам да ти платя още за това, че я намери.
Няма нужда. Ето, купи си хамбургер и се покрий.
Искам те тук утре по здрач.
Разбра ли? - Да.
Какво трябва да правиш? - Чакам тук. После се появявам.
Кога се появяваш? - Ти ще отвориш прозореца.
Щом дръпна завесите, ще видиш светлината. Не нахлувай с пистолета.
Не мърдай. Ще оставя вратата отворена.
Като да запалиш фитила на динамит и да му кажеш да не избухва.
Но остана още едно нещо. Трябваше да разбера
как ще се появи нефрита.
Трепериш. - Страхувах се, че ти е станало нещо.
Откри ли Амтор? - Покрил се е. Ще дойде към полунощ.
Да се приготвим. Каква е програмата?
Дръпни завесите и светни лампите.
Каза на Амтор, че си му го намерил, нали?
Харесва ли ти? - Не знам.
До сега не бях виждал огърлица струваща 100 000. Откъде я взе?
От лявото чекмедже на тоалетката ми.
Никога не е била открадвана?
Не е имало никакъв грабеж? Всичко е било измама.
Нямаше да му я дам. Това щеше само да го направи по-алчен.
Няма да му я дам и сега.
Само ще му я покажем. Той ще започне да увърта.
Насочи пистолет към мен, сега може и да стреля.
Никога няма да стигне толкова далече. Нека не говорим за това.
Наистина е много просто. И после всичко е твое.
Твърде хубав си, за да бъдеш мърляв детектив цял живот.
Казала си на Мариот, че е открадната.
Защо? - Трябваше да изглежда като истина.
Да повярват, че наистина е открадната.
И аз искам да си я откупя.
И Мариот се върза? - Да. Защо не?
Не го харесвах наистина. Не беше добър човек.
Но спомените ми въздействат силно.
Все още ли мислиш, че Амтор го е убил?
А кой друг?
Ти. - Не.
Не, не можеш да мислиш това.
Защо? - Картинката е малко по-различна.
Мариот е бил уплашен, защото се е съгласил да ти помогне
да убиеш досадния детектив, за който г-н Флориан му се е обадил.
Трябвало е да ти помогне, за да си запази положението.
Ти си била свързана с него и с Амтор,
и с г-жа Флориан, по нейния скромен начин. Ти си ги издържала.
Те също не са искали да си вра носа.
Нямало е да ставаш за изнудване, ако те откриех за Лоса.
Можело е дори да те нарани. И ако Мариот не се беше изплашил толкова,
щеше да се усети, че и двамата сме притиснати до ъгъла. Приятна мисъл.
Някой е трябвало да слезе от колата. Както и да е, раздели ни.
После си ни отстранила един по един, като Амтор е бил за финал.
Можеше да проработи, ако не беше Ан.
Но главата ми е много твърда, а и да убиеш човек с палка
не е работа за жена. - Недей, моля те! Всичко е истина.
Бях притисната. Всички ме притискаха.
Не знаех какво правя.
Но почти го направи. За малко да се окажа мъртъв, като Мариот.
Не знаех какво щеше да направиш! Вече не мога да се върна назад.
Толкова съм близо до спокойствието.
Остана само Амтор.
Но не мога да се справя сама. Не ме напускай сега.
Съжалявам. Няма да стане два пъти.
Техниката е добра, но няма да проработи отново.
Да не броя и първия път, преди осем години.
Още си се учила. Лоса е бил влюбен в теб.
Не знам в какво си го накарала да участва.
Убийство или нещо по-сериозно?
Почти ме хвана, сестро, защото почти ми каза истината.
Амтор те е изнудвал, но не с нещата, които ми каза.
Не са били мъжете. Татенцето разбира мъжете.
Част от постановката: Разбиращото деденце.
Затворническата килия се е показала на хоризонта.
А тя не може да се разбере и прости. Все още нямаш копринени чаршафи.
Не го прави.
Все забравям да ти кажа, че не трябва да целуваш момичета,
когато носиш този пистолет. Оставя синини.
Ще се постарая да го запомня. - Можех да те харесам.
Можех много да те харесам.
Жалко, че стана така.
Не мърдай.
Влез.
Чувството ти за време е все по-лошо.
Аз сън виновен. Настоях да дойдем. Притеснявах се.
Защо не ми каза, че имаш толкова сериозни неприятности.
Исках да те предпазя. - Можех да ти помогна.
Сега, разбира се, е твърде късно.
Г-н Амтор идва.
Мисля, че трябва да го направиш бързо.
Вземи му пистолета.
За първи път ще убия някого, когото познавам толкова малко,
а харесвам толкова много. Как ти е първото име?
Филип.
Филип Марлоу. Име на херцог.
А си просто приятен балама.
А аз имам име на херцогиня: Г-жа Люин Локридж Грейл.
Двойка балами. Можехме да стигнем далеч.
Какво ни спира сега? Мога да се оправя с Лоса. Влюбен е в теб.
Счупи врата на Амтор, защото те обича.
Оставаш само ти. - Вече не искам да правя нищо.
Знам достатъчно. - Знаеш твърде много.
Отиде твърде далеч... а аз съм толкова уморена.
Да извикаме полицията.
Не разбираш ли, той ти спаси живота?
Защо трябва да страда още за това? - Ченгетата обичат да разкриват
убийства с моя пистолет. - Тя е мъртва. Не е ли достатъчно?
Тя беше зла. Има ли значение кой я е убил?
Не ме извика. Чух изстрела и дойдох.
Сега искам да говоря с Велма.
Не се получи по начина, по който мислех, Лос.
Ще ти върна парите.
Не се е променила.
Изглежда както винаги,
само малко по-модерна.
Винаги хубава, като дантелени гащички.
Нямаше да я притеснявам, ако се беше устроила добре.
Това беше единственото, което можех да направя.
Трябва да се опитате да разберете.
Не можех да я пусна.
Твърде много я обичах.
Не трябваше да я убиваш. - Лос!
Не трябваше да убиваш Велма. - Лос, чуй ме!
Старата черна бездна се отвори отново, като по часовник.
Беше по-черна от предните, и по-дълбока.
Не очаквах да стигна дъното.
Мислех, че съм пълен с олово. Това е всичко, което знам.
Заради обгорените си очи, не виждам.
Чух изстрелите. Не съм стрелял аз. Не знам кой е бил прострелян.
Не е било хлапето, нали? Не е била Ан?
Рандъл! - Ще се върне след малко.
Скоро ли ще махна тези превръзки, Нълти?
След два месеца, ако доживееш.
Свободен ли съм? - Разкарай се от тук.
Утре искам да подпишеш показанията.
Кой ме защити? Кои са застреляните?
Чух три изстрела. - Малой.
Мъртъв ли е? - Да. И Грейл. Не е паднал веднага.
Сбили са се за пистолета. Грейл се е застрелял с третия.
Значи хлапето е добре.
Премислила е и е дошла, за да ме подкрепи, така ли?
Не каза. - Къде е сега?
Не знам. Нълти, заведи го до тях.
Раздавате подаръци за довиждане ли?
Това е твое. Тя ти го е дала, нали?
Щеше, но не свърших работата.
Както и да е, пробвах я. Не ми отива на тена.
А аз какво да я правя?
Дай я на приятелката си. Върни я на Китай.
Удуши се с нея. Не ми пука.
Какво знаеш за червенокосата, която се е застъпила за мен?
Как е приела смъртта на стареца? - Няма как да знам.
Хубава фигура, нали?
Не съм забелязал. - Явно са ти свършили витамините.
Не е само фигурата. - Внимавай.
Лицето й не е красиво, но е хубаво.
Лице като пикник на неделно училище.
Знаеш какво имам предвид, нали? - Не.
Жалко, че трябваше да я притискам така. Чудя се дали ме харесва.
Сигурно не много. Мисли, че харесвам оная блондинката да ми смучи лицето.
Или че има и нещо повече.
Иска ми се да поговоря с нея. В това няма много смисъл, нали?
Не знам. Такси.
Пази си главата.
"Саут Кингсли" 1800 - Добре.
Поне правеше хубаво кафе.
Нълти. Не съм целувал някой от доста време.
Как мислиш, дали е редно да те целуна, Нълти?
Преводач ВLAСКDIVЕR
Редактори Миро и Синеаст ®