I 1944 blev en dæmon kaldt ned på Jorden for at føre krig.
Men barnet fra helvede blev reddet af gode mænd, er lærte ham ære,
venlighed og en fornemmelse for det rigtige.
De videnskabsmænd, der samlede sig om drengen,
blev til Bureauet for overnaturlig forskning og forsvar,
en international organisation, der beskytter verden
mod okkulte og overnaturlige trusler.
Der er ting, der går skævt om natten.
Men dem tager vi os af.
- Er du okay? - Vand er ikke mit element.
Vi må være et sted under tempel-komplekset.
Så soltilbederne tvang flagermusefyrene ned under jorden?
Ja, det lader det til.
- Er du klar? - Ja.
Jeg kan ikke vente.
Slim.
Kan du mærke bevægelsen i luften.
Ja. Det er noget dødt.
Noget meget dødt.
Så ved vi, hvad der skete med agent Hamilton.
Mysteriet er opklaret. Kendte du ham?
Nej. Men jeg ved, han har familie.
Vi bør...
Nuttet.
Vi tror du, vi skal kigge efter?
Åh nej, det håber jeg ikke.
Nå, hvor er Hellboy mon?
Pokkers.
- Det burde ikke være så svært. - Nej...
Pokkers.
Du får det, som du vil.
Liz! Det her går ikke!
Vi kan godt klare dem!
Okay.
Stop, Liz!
Stop!
Liz.
Det er mig.
Du gjorde det godt. Det er slut.
Hvad gik jeg glip af?
Smukt!
Så smukt!
Dette...
er noget, der er sket.
Dragens brødre,
Torden og Lynild,
kastede deres vrede på et land,
der regeredes af en magtfuld daimyo,
og lod deres frygtelige våben sprede ødelæggelse.
Tordens krigshammer fik bjerge til at smuldre
og skove til at bæve af frygt.
Hans broder, Lynild,
havde et spyd af hvid ild,
der sved jorden og fik havet til at koge.
Daimyoen var hjælpeløs over for disse monstre.
For at redde landet tilbød han dem det mest dyrebare, han havde:
Sin datter,
en skrøbelig blomst,
så bleg som månen
og så smuk som stjernerne.
Men daimyoen havde en tapper samurai i sin tjeneste,
som elskede datteren.
Samuraien vidste, at daimyoens plan var at ofre datteren,
så han sendte hende til et tempel langt inde i skoven,
hvor hun ville være skjult fra monstrene.
Så da dæmonerne kom for at hente det, de var blevet lovet,
fandt de ikke den smukke datter,
men en samuraikriger, klar til at forsvare sin elskede.
Torden og Lynild kløvede himlen med deres vrede.
Regn faldt som knive på samuraien.
Men han blev ikke svækket.
Det så ud til, at dæmonerne ikke kunne standses.
De ville tilintetgøre samuraien.
Men på samuraiens sværd
var der indgraveret gamle, magiske ord.
Samuraiens sværd drak af stormdæmonernes blod.
Dets magi indfangede dem i klingen for altid.
Monstrene var væk,
men daimyoen var vred over samuraiens trick.
Hans løfte til dæmonerne var blevet brudt.
Uanset hvor byrdefuld handlen havde været,
havde daimyoen givet dem sit løfte.
Og samuraien havde brudt det.
Samuraien tog af sted for at møde sin elskede i templet
og vendte aldrig tilbage.
Den skam, der var faldet på daimyoens hus,
kunne ikke gøres god igen.
Han måtte gøre gengæld.
Daimyoen bønfaldt guderne om at råde bod på skammen,
og guderne svarede.
Professor Sakai?
- Hiramatsu... - Professor!
Hvil dig et øjeblik - jeg henter noget te.
Tak, Toshiro.
Nogle gange opfører jeg mig dumt.
Jeg fortaber mig i mit arbejde.
Det er for sent. Jeg kan komme tilbage.
Sludder, professor.
Du er her, og det er mine sværd også.
I akademikere
henter styrke fra jeres studier af artefakter.
I sigter risene i folklorens rissække på jagt efter et enkelt gran af sandhed.
Jeg ved, hvilket sværd du vil se.
Her. Jeg var ved at polere det.
Fra slutningen af det 16. årh. -
det menes at have tilhørt Musashi Miyamoto.
Professor Sakai...
Fingeraftryk!
Beklager turbulensen.
Det stormer vist østpå. Det nævnte de ikke i vejrudsigten.
Vi ankommer til Bureauet om ca. 20 minutter.
Hvordan går det?
Fint - i betragtning af, at jeg er et omvandrende napalm-angreb.
Du reddede vores liv, Liz.
Jeg havde nær sat ild til jer.
Og et dusin mayanere.
- Undskyld forbrændingerne. - Tænk ikke på dem.
Det var mumier. De prøvede at dræbe dig.
Det betaler sig ikke at være blødsøden over for de udøde.
Du gjorde, hvad du skulle gøre.
Jeg mistede kontrollen.
Havde du ikke standset mig, havde jeg smeltet stedet
og sikkert også jer.
Jeg kan godt klare små ting,
men når jeg prøver noget stort...
Bureauet burde låse mig inde!
Det er mig, der er et monster.
Okay. Jeg forstår.
Ha... du er monsteret.
Abe og jeg, vi...
Du er heldig, at du får lov at følges med os.
Ja. Du skæmmer billedet.
Verden behøver vores evner.
Derfor er vi de gode.
Det er nok for mig.
Rart at se dig, Katie!
Jeg ville gerne give dig et kram, men...
flagermuse-gud-spyt. Fragrotterne.
Tak.
Jeg troede, du var i Prag.
Den sag er afsluttet. Vi fandt ud af, at ulve-spøgelserne var...
kong Volds jagthunde, den flyvende jæger!
Og de var ikke ulve, men transformerede bersærker-vikinge-spøgelser!
Det er ikke nævnt i litteraturen.
Jeg glæder mig til at skrive om det.
Det lyder herligt, Kate.
Jeg glæder mig til at læse det.
Undskyld.
- Er du okay? - Ja.
Måtte flambere et dusin mumier, men du kender de udøde -
kan ikke sige nej til en fest.
- Vi taler, når vi kommer tilbage. - Hva'?
En ny mission. Vi skal finde en folklore-ekspert, der også er agent.
Pas godt på dig selv.
Ja, det er en skam.
Mig? Jeg trænger til et langt bad og en tur i saunaen.
- Pas god på dig selv. - Beklager, Røde. Ordre.
Du skal med mig.
Kom. Vi skal til Japan.
Tirsdag, kl. 11.30, japansk standardtid,
specialagent Russell Thorne, BOFF.
Forudsigelser, indtryk og psykisk resonans.
Ja, ja. Noget er...
Pas på paraplyen! Den virker uskadelig, men er det ikke!
Jeg fornemmer, at der skete en pludselig energiudladning,
meget kraftfuld.
Du er god.
Jeg har mødt synske personer før, men du er noget særligt.
Jeg troede, det var dårlig feng shui.
- Jeg hader synske personer. - Det ved jeg.
Men vi er nødt til at bruge dem. Nogle gange er de en hjælp.
Ja, men det er altid for lidt og for sent.
Undskyld mig, agent Corrigan.
Denne disk fra mit sikkerhedskamera er et bedre vidne end jeg.
Det er Sakai-san.
- Kender du ham? - Ja.
Professor Mitsuyasu Sakai.
Jeg mødte ham ved en konference, hvor jeg holdt et foredrag.
"Global fortolkning af trolde-sagn."
Kate...
Tænk at jeg har lokket dig væk
fra en spændende karriere, hvor du finkæmmede rådnende håndskrifter.
Jeg mener... Du forskede i trolde.
Det er okay.
Nu kan jeg arbejde sammen med én.
De sidste to dage har hans assistent varetaget hans undervisning.
- Hvad? - Her. Jeg fryser billedet.
Det ser ikke godt ud.
Fingrene væk.
Slip det.
Slip så. Jeg skal...
Jøsses.
Russell! Hvad laver du?
Agent Corrigan, bed venligst den person
om at fjerne sine beskidte fingre fra mine antikke katanas!
Det er ham, Kate.
Hans negative chi
ødelægger min synske undersøgelse!
Tag den nu med ro, I to.
Jeg er sikker på, at hr. Hiramatsu gerne vil trænge til bunds i dette.
Hans smukke hjem blev jo ødelagt,
og han skal bruge vores hjælp, hvis forsikringen skal betale det.
Jeg har fundet noget.
Glem det.
Kan jeg hjælpe dig?
Du der! Se, hvor du går.
Min samling er uerstattelig.
Jeg forstår din situation, hr. Hiramatsu,
men Russell er en god agent,
og han skal nok være forsigtig med din samling.
Kan jeg få en oversætter...
Pokkers.
Hellboy?
Du er ikke en almindelig ræv.
Og du er ikke en almindelig mand.
Ikke?
Hvad afslørede mig?
Ved du, hvorfor jeg er her?
Ligner jeg en filosof?
Herligt.
Du bærer Stormenes Sværd.
Og det har smagt dæmonblod.
Mere behøver du ikke vide nu.
Det er meget viden at få på én gang.
Skær ikke dig selv.
Min elskede!
Hvorfor kom du ikke?
Hvad?
Du sendte mig hertil,
før du kæmpede mod de frygtelige dæmoner.
Da stormene sluttede,
vidste jeg, at jeg var blevet reddet fra min faders løfte.
Jeg gjorde klar til at modtage dig
og ventede.
Men du kom aldrig.
På et tidspunkt troede jeg, jeg hørte dig.
Men jeg tog fejl.
Min fader talte om pligt og skam
og død.
Jeg tænkte stadig:
"Min elskede kommer. Og han redder mig."
Hvorfor kom du ikke?
Beklager, men jeg er den forkerte fyr.
Du har fået en farlig opgave.
Beskyt sværdet og gå østpå
mod den stigende sol.
Alle tiders. Hvilken vej er øst?
Sultne mennesker tænker ikke klart. Jeg...
Undskyld mig.
Jeg fornemmer noget, der begynder med "S",
måske et "J".
Se, han forsvandt bogstaveligt talt,
mens han stod foran mig.
- Den paraply bekymrer mig. - Hold mund, Russell.
Sig nu, at I kan se ham på satellitskærmen.
De er i gang med scanningsrutinerne. Et øjeblik.
- Hvorfor tager det så lang tid? - Agent Sherman.
Vi gør alt, hvad vi kan.
Få den dynge skidt til at virke, eller jeg smelter den.
Jeg kan godt klare små ting.
Den fungerer, agent Sherman.
Men hans sporingssignal er ikke på skærmen.
Så han er ikke på planeten.
Er det sket før?
Der var den der Marrakech-episode.
Jøsses. Tror du virkelig, det er noget i den stil?
- Hvad med Prag? - Bombay, marts 1993.
Istanbul, 1989.
Og Marrakech-episoden?
Hellboy forsvandt og dukkede op otte uger senere
nær Glacier Bay, frosset ind i en isblok.
Ja. Det var han ikke så glad for.
Man kan se, du er ny her.
Hvis han slipper fra det her uden værre ting end forfrysninger, er jeg glad.
- Kate, han er ikke på planeten. - Alle tiders.
Noget nyt om din professor-ven?
Hans studie af det overnaturliges oprindelse
er højt anset i akademiske kredse,
mens hans forskning har vist ført ham ind på et meget farligt område.
Nogle af disse artefakter kan være farlige -
nok til at give ham problemer.
Vent! Lad mig se det.
Jeg ringer tilbage, Abe.
Du skal bruge de her.
Ma'am...
Hold en pause.
Hvad er der, Kate?
Det er en af de forsvundne munkes 18 skriftruller
Tokugawa beordrede dem brændt,
men af og til støder man på en,
og det er altid slemt. Altid problemer.
Jeg vidste, der var noget herinde!
Det ligner små uskyldig historier,
men gamle hemmeligheder og ritualer er gemt i teksten.
Her! En samurai fangede to dæmoner i sit sværd.
Torden og Lynild
skal bringe deres brødre, dragerne, ind i denne verden.
Ifølge hr. Hiramatsu er det det sværd, der er forsvundet sammen med Hellboy.
Her.
At dømme efter overvågningsbillederne
taler vi om dæmonisk besættelse.
Hvis professor Sakai er blevet besat,
søger han efter sværdet for at befri dæmonerne.
Har han ladet sig besætte frivilligt?
Skal vi betragte ham som skurk eller offer?
Det må du selv afgøre.
Uanset hvad har han forbindelse til Hellboys forsvinden.
Og vi skal finde ham.
Gamle mand! Jeg er ligeglad med, hvad dit problem er.
Hold dig væk fra mit affald.
Forsvind, før jeg giver dig en lærestreg.
Pokkers.
Jeg finder ud af det i morgen tidlig.
Hellboy.
Hvad laver du? Jeg sov.
Du kan ikke sove her. Det er for farligt.
- Hvorfor? - Der er onde ting i skoven om natten.
Kom med til mit hus.
Hvorfor ikke...
Jeg har andre gæster. De vil være glade for dit selskab.
Jeg vil ikke være til besvær.
Det er du heller ikke.
Stort hus, masser af plads.
- Den var rigtig god. - Jeg vil gerne høre en mere.
- Se. - Her er nogen.
Han er stor.
Tag dig ikke af hende. Hun har drukket sake.
Bare rejsende - som dig. Gode folk.
- Hr. Lu fortæller sjove historier. - Jeg elsker de historier.
Lad dig ikke forstyrre af mig.
Måske kender du den her.
En bonde mødte en spøgelseskvinde, og hun gav ham et guldskrin.
Hun sagde: "Du må aldrig åbne dette skrin."
Manden tog det med hjem og skjulte det for sin kone.
Men en dag fandt hun det og kiggede i det.
Og hvad mon der var i skrinet?
Det var fuldt af udrevne menneskeøjne.
Og i det øjeblik hun så dem,
faldt bonden død om på marken.
Og konen blev skør
og levede resten af sit liv som et dyr. Slut.
Det er en sjov historie.
Jeg er meget træt.
Hyg jer.
Denne vej.
Sov godt. Her er du i sikkerhed.
Det tror jeg gerne.
Helt ren.
Ikke en eneste dråbe blod.
Hvor fanden er jeres hoveder?
Han må sove nu.
- Ja. - Godt. Jeg er sulten.
De giver os et godt måltid til gengæld for et gammelt sværd.
Men det er Stormenes Sværd, hvori dragernes brødre er fanget.
Så vi fortjener et festmåltid som ham.
Han er væk, og han har taget vores kroppe!
Hvad? Vores kroppe?
Han har gemt dem.
Find ham!
Find ham. Han kan ikke være nået langt væk.
På ham.
Ville I æde mig?
Få ham til at tale.
Hvad har du gjort med vores kroppe?
Tal. Vi har ikke ret meget tid.
Sig det.
Jeg har fået nok af jer.
- Hvor er de? - Gæt.
Sig det nu...
Hvad har du gjort med vores kroppe?
Skide hoveder.
Det er god træning i at slå med bat, men...
...solen står op.
Hvor har du skjult dem?
Jeg smed dem i søen.
I ledte ikke særlig grundigt.
Hvor?
Det der gjorde vist ondt.
- Alle tiders. Taget er sikkert også utæt. - Det er okay.
Scanningerne og computersystemet er på et andet gradnet end lysene.
Kan disse pludselige storme være en tilfældighed?
Det er ønsketænkning.
Agent Sherman.
Der er noget andet.
Lad os høre det.
Der er tektoniske abnormiteter.
Meget kraftige lokale jordskælv, men på usædvanlige steder.
De har næppe forbindelse med stormene,
men jeg ville lige nævne det.
Jeg tror ikke, der er nogen forbindelse.
Hvornår var vi sidst så heldige?
Nu hvor Hellboy er væk, har Kate måske brug for hjælp.
Vi må til Japan.
For vi er de gode.
Ja.
Du kommer lige i rette tid.
Nu spiller jeg en af mine egne kompositioner.
Godt for dig.
Ja, det er godt, at du er kommet.
Men du ser træt ud.
Lidt dejlig musik vil virke opkvikkende.
Sæt dig her og nyd det.
Nej. Jeg har noget, jeg skal.
Lyt til lyden af denne koto.
Jeg har lavet strengene af den fineste silke.
Er det ikke en dejlig lyd?
Okay.
Beklager jeg ikke kunne dele min musik med dig.
Men en mor må jo brødføde sine børn.
Rend mig!
Jeg har ikke tid til det her.
Jøsses!
Air Force 916, vi anbefaler, at I vender om og flyver tilbage til Honolulu.
Det kan vi ikke. Vi har vigtige passagerer, der skal til Tokyo.
Kan vi flyve udenom?
Nej. Stormen spreder sig for hurtigt.
Vi kan se den, Honolulu.
Slut fra Air Force 916.
Jøsses! Se hvor stor den er!
Radaren viser vinde af orkan-styrke.
- Kan vi flyve over? - Jeg ved ikke, om vi kan flyve så højt.
Spænd dig fast. Det bliver en hård omgang.
Vi må finde et andet rejsebureau.
Jeg er træt af at flyve på økonomiklassen.
Det er ikke bedre på første klasse. Det blive en hård omgang.
Det overrasker mig ikke.
For pokker da...
Det er ikke mit element.
Tak, Abe.
Det var så lidt.
Lad os komme væk fra kysten.
Ja.
Problemet er, at der ikke er så meget andet end kyst.
Så...
Bliver du til et monster, der prøver at æde mig?
Nej, nej!
Monsteret er i søen.
Og du giver det mad.
Han har allerede ædt mange fra min familie.
Men hvis jeg skriver navnene på dem,
der er tilbage, på disse agurker,
taget kappaen grøntsagerne og lader os være
i et år.
Han kan rigtig godt lide agurker.
Jeg kan lave en til dig.
Nej, tak. Jeg...
Hvad hedder du?
For sent.
Få vandet ud af ham!
Jeg forstår.
Kom her, skildpaddefyr. Jeg skal give dig noget at gumle på.
Så er du uskadeliggjort.
Stil den et spørgsmål.
Du har vundet over den. Den må besvare dit spørgsmål.
Hvorfor er sværdet vigtigt?
Dæmonerne er i sværdet. Det er din vej hjem.
Hvordan kommer jeg hjem?
Knæk sværdet og rejs hjem.
Knæk sværdet og slip dæmonerne fri.
Hvordan stopper jeg dæmonerne?
Hallo!
Fjols.
Her.
Hold ham væk fra vandet.
Utroligt.
I det mindste er vi væk fra regnen.
- Jeg troede, du kunne lide regn. - Ikke den her.
Det føles... forkert.
Under vandet... da du gav mig luft.
Det var...
Jeg vidste ikke, du kunne det.
Jeg vidste ikke, om det ville fungere. Jeg har bøvset overskydende luft før, men...
Indåndede jeg dine bøvser?
Jeg mener...
tak.
Godt.
Godt at vide.
Det var faktisk ikke en bøvs, det...
- Sapien. - Godt at høre, du er der.
Vi opfangede din telemetri. Hvad skete der?
Flyet blev ramt af lyn.
Piloterne er døde. Agent Sherman og jeg er i god behold.
Det sker over det hele.
Stormene er uhørt stærke.
Al kommerciel lufttrafik er indstillet.
Okay.
Der er en amerikansk ubåd tæt på jer.
Vi sender den hen for at samle jer op.
Har der været flere abnorme jordskælv.
Et øjeblik.
En i hvert storm-centrum.
Der var et tæt på jer.
Kunne I mærke det?
Vi så det. Bed Manning sende agenter ud
at undersøge, hvad der sker ved jordskælvene.
De skal have våben med.
Kraftige våben.
Slut fra Sherman og Sapien.
Her. Hvad?
I japansk mytologi
betragtes ræve som mystiske væsner.
Japan. Hellboy. Så er den her nok på grund af os.
Kom her.
Kom her, kom her... rævebasse.
Så må vi følge efter.
Hvorfor ser den ikke våd ud?
Vi kommer.
Det er en grotte.
Her er i det mindste tørt.
Én mumie og jeg smutter.
Kan du lave lidt lys?
- Tak. - Det var ikke mig.
Okay, fint nok.
- Kan du se ræven? - En anden.
Kom nærmere.
Vær ikke bekymrede for jeres ven.
Han følger den vej, skæbnen har bestemt.
Meget afhænger af, om det lykkes for ham.
Vores ven?
Den røde.
Så fik vi det på det rene.
To dæmoner, sønner af stormen,
søger adgang til denne verden.
Torden og Lynild.
Deres ånder er her allerede.
Stormene.
Men stormene er ingenting.
Når de går på jorden,
vil dæmonerne vække deres brødre, dragerne.
Og når de er blevet vækket,
vil menneskets tid være forbi.
De rør på sig.
Babyen!
Vær forsigtige.
Trinnene er glatte. Pas på.
Skynd jer hen til bussen.
Jeg er sikker på, regnen snart holder op.
Måske bør vi tage tilbage til byen.
Hej.
- Godmorgen, - Vi har noget, vi vil fortælle dig.
Kom nærmere.
Det er en privat sag.
Det sværd tilhører ikke dig.
Hvorfor giver du det ikke til os?
Jeg ved ikke... Jeg kan godt lide det.
Det er en fin souvenir.
Kom nu.
Der er andre måder at mindes en rejse på.
Måske en mindeværdig aften i charmerende selskab.
Nej tak. Jeg må videre.
- Gå ikke! - Gå ikke!
Hvis du knækker sværdet kommer du tilbage til dine venner.
Hvad?
Prøv engang - så skal du se.
Knæk sværdet.
Gør det nu. Knæk sværdet.
Så kan vi rigtig more os.
Jeg sagde: Nej tak!
Pokkers.
De har evakueret alle i en omkreds på otte boligblokke, men det kan ikke stoppes.
Og de har heller ikke heldet med sig i Guatemala.
Heldigvis er der ikke andet end jungle der.
- Hvor vidste agent Sherman det? - Det ved jeg ikke.
Vi mistede kontakten med dem for en halv time siden.
Jeres ven vandrer omkring i et land, hvor I ikke kan færdes.
I har jeres egne udfordringer.
Den drage i har set er ikke vækket helt endnu.
I må forhindre, at han slutter sig til sine dæmonbrødre.
Hvordan gør vi det?
Hvordan kan Hellboy holde det vrøvl ud?
Russell, jeg har travlt og er ved at miste tålmodigheden.
Jeg vil ikke høre mere om talende dyr
eller sultne hoveder eller edderkopper.
Sæt dig her, luk øjnene
og koncentrer dig om at finde professor Sakai.
Professor Corrigan, jeg er ikke en slags tv,
som man kan tænde og slukke for. Mine kræfter er...
Hvor er han?
For tæt på.
Hvad pokker er det for et svar?
Meget tæt på. Utroligt, ubærligt tæt på.
- Vi må væk. - Ikke før du finder...
Slap af.
De kaldes tsukumogami, artefakt-ånder. De er ikke farlige.
Overnaturlige biprodukter fra det, professoren har lavet.
Ikke dig.
Det er som at være med i en tegnefilm.
Jag dem ind i skabet eller sådan noget.
Vi må finde professoren.
Vi kan ikke tage af sted, før du kommer.
Hvorfor bliver du væk?
Hun må vente, indtil den uafsluttede sag er afsluttet.
Ja, ja, dæmonerne. Hvis jeg ordner dem, kan alle tage glade hjem.
Måske.
Det vil ikke vare længe.
Alle skuespillerne er her.
Skuespillet vil begynde igen.
Pas på sværdet. Kun den, der bærer det, kan knække det.
Ja, ja. Hvis det knækker, slipper dæmonerne ud.
Hvordan kommer jeg tilbage?
Stor hjælp.
Meget stor.
Stor som Zürich?
- Eller stor som Cameroun? - Stor nok.
Pokkers. Noget, vi kan bruge.
Den kan lide at spise.
Det er næsten aldrig en hjælp.
Den er ret sløv i det, undtagen når den spiser.
Jeg vil ikke se den helt vågen.
Måske vågner den ikke.
Måske klarer Hellboy det, han skal,
og så kan vi bare vente på at blive hentet.
Det kan han godt.
Nogen plan? Hvis jeg tager fejl?
Ikke en, der ikke indbefatter ild.
I det mindste er regnen holdt op.
Så skal jeg bare lokke den herop, så du kan klare resten.
Du får den lette opgave.
Abe?
Tag ikke store risici.
Liz! Løb!
Kalder du det sløvt?
Så går det løs.
Det bliver bedre og bedre.
Det kan ikke passe, det var så let.
Det fungerer ikke. Vi bør gemme os i grotten.
Nej. Ikke noget med at gemme sig.
Kan du se noget?
Han er gået hen til templet.
Det fra historien.
Det gjorde ondt, hva'?
Pokkers.
I det mindste er du fast.
Du har fortjent det.
Kun den, der bærer sværdet, kan knække det.
Japan. Det kan jeg godt klare.
Du ser herrens ud.
Jeg overlever.
Hvor er Stormenes Sværd?
Det er ikke godt.
Fri!
Landet vil blive mørkt.
Kan du mærke dem?
Vores brødre kalder.
Vi skal vække dem
og gøre det af med menneskene.
Du tager fejl, skiderik.
Nu er jeg vred.
Vi frygtede kun ét våben.
Og du ødelagde det!
Dumme, grimme abe-dæmon.
Jeg? Grim?
Kom så!
Han begynder at se bedre ud.
Jeg kender dig.
Katherine.
Hende med troldene.
Sakai-san, hør efter.
Hvordan går det?
Du har været besat.
Hvad?
Stor fejl.
Hent den nu bare.
Bliv ikke under træet.
Det er almindelig fornuft.
Det gør ondt, ikke?
Vi skal vist bruge en ny definition af...
små ting.
Det virkede.
Jeg har en følelse af, at Hellboy er tilbage.
Sådan.
Hvad helvede er det?
Jeg føler mig så...
Skuespillet er begyndt.
Efter at samuraien havde spærret dæmonerne inde i sit sværd,
vendte han ikke tilbage til daimyoens datter.
Han var der ikke til at redde hende.
En uafsluttet sag.
Min elskede!
Jeg har jo sagt, at jeg ikke er...
Hold nu op.
Brug hovedet. Du skal bare tilgive dem,
ellers ender vi med at skulle igennem det her igen,
og du kan aldrig vinde.
Jeg skal have et par aspiriner og noget frokost.
Hvem vil med?