I 1944 ble en demon kalt til jorden for å føre krig.
Men Helvetets barn ble reddet av gode mennesker som lærte ham ære,
godhet og rettferdighetssans.
Vitenskapsmennene og forskerne rundt gutten,
ble Byrået for paranormal forskning og forsvar,
en internasjonal organisasjon som beskytter verden
mot okkulte og overnaturlige farer.
Det finnes ting som sier dunk om natten.
Det er de som dunker tilbake.
- Er alt i orden? - Vann er ikke helt mitt element.
Vi må være under tempelet et sted.
Så soltilbederne tvang flaggermusfolkene under jorden?
Bokstavelig talt, ser det ut som.
- Klar? - Ja visst.
Klarer ikke vente.
Slim.
Kjenner du luftbevegelser?
Ja. Og noe dødt.
Veldig dødt.
Da vet vi hva som skjedde med agent Hamilton.
Mysteriet løst. Kjente du ham?
Nei. Men han har visst familie.
Vi burde vel...
Morsomt.
Hva tror du vi ser etter?
Det håper jeg ikke.
Hvor er Hellboy, egentlig?
Pokker.
- Det blir vel ikke så veldig vanskelig. - Nei da.
Nå er det nok.
Greit, som du vil!
Liz! Det går ikke!
Vi kan klare det!
Ja vel, ja vel.
Trekk det tilbake, Liz!
Trekk det tilbake!
Liz.
Det er meg, småen.
Bra jobba. Det er over.
Gikk jeg glipp av noe?
Nydelig!
Så nydelig!
Dette...
er noe som hendte.
Dragenes brødre
Lyn og Torden,
utøste sin vrede over landet
til en mektig daimyo,
og ødela det med fryktelige våpen.
Tordens krigshammer knuste fjell,
og skogene skalv av frykt.
Hans bror, Lyn,
hadde et lysende spyd av hvit ild
som brant jorden og kokte havet.
Daimyoen var hjelpesløs overfor disse monstrene.
For å redde landet tilbød han dem det mest dyrebare han hadde:
Sin datter,
en skjør blomst,
blek som månen,
og vakker som stjernene.
Men daimyoen hadde en tapper samurai i sin tjeneste
som elsket hans datter.
Siden han kjente til daimyoens planer om å ofre piken,
sendte samuraien henne til en helligdom langt inne i skogen,
der hun ville være gjemt for monstrene.
Så da demonene kom for å hente henne,
fant de ikke den vakre datteren,
men en samuraikriger klar til å beskytte sin elskede.
Lyn og Torden flerret himmelen i sitt raseri.
Regn falt som kniver på samuraien.
Men han ble ikke svekket.
Demonene virket uslåelige.
De ville knuse samuraien i småbiter.
Men samuraisverdet
hadde en eldgammel innskrift med mektig trolldom.
Samuraisverdet drakk grådig av stormdemonenes blod.
Magien ble fanget i sverdet for evig.
Monstrene var borte fra landet hans,
men daimyoen var rasende over samuraiens knep.
Hans løfte til demonene var brutt.
Selv om det var med tungt hjerte,
hadde daimyoen gitt dem et løfte.
Og samuraien hadde brutt det.
Samuraien dro til sin elskede i helligdommen
og vendte aldri tilbake.
Vanæren til daimyoens hus
kunne ikke bli opphevet.
Det var nødvendig å ta hevn.
Daimyoen bønnfalte gudene om å lette hans skam,
og gudene svarte.
Professor Sakai?
- Hiramatsu... - Professor!
Hvil deg litt, så henter jeg litt te til deg.
Takk, Toshiro.
Jeg kan være tåpelig noen ganger.
Jeg fortaper meg i arbeidet.
Det er for sent. Jeg kan komme tilbake.
Sludder, professor.
Du er her, og det er sverdene mine også.
Dere akademikere,
som finner styrke i studiene deres.
Siler folklorens rissekker etter et eneste korn sannhet.
Jeg vet hvilket sverd du vil se.
Her. Jeg polerte det akkurat.
Et sverd fra slutten av 1500-tallet
som jeg tror var i Musashi Miyamotos besittelse.
Vær så snill, professor Sakai.
Fingeravtrykk!
Beklager turbulensen, folkens.
Det virker som det blir storm i øst. Var ikke i værmeldingen.
Vi bør være framme ved byrået om ca. 20 minutter.
Hei, småen. Hvordan går det?
Flott, til levende napalmangrep å være.
Du reddet livene våre, Liz.
Jeg satte fyr på dere.
For ikke å glemme alle mayaene.
- Beklager brannsårene. - Ble knapt nok solbrent.
De var mumier. Og de forsøkte å drepe deg.
Tro meg, det er ikke bra å spare de vandøde.
Du gjorde det som måtte gjøres.
Jeg mistet kontrollen.
Hadde du ikke stanset meg, hadde jeg svidd av stedet,
og antakelig dere to.
Jeg klarer småting helt fint,
men når jeg prøver på noe stort...
Herregud, byrået burde låse meg inne!
Jeg er det virkelige monsteret.
Ok. Ok, jeg skjønner.
Nei da. Du er monsteret.
Jeg og Abe, vi...
Du har flaks som får lov til å bli sett med oss.
Det stemmer. Du ødelegger for oss.
Verden trenger det vi kan gjøre.
Det gjør oss til de gode.
Det er bra nok for meg.
Katie, fint å se deg!
Skulle gitt deg en klem, men...
flaggermusgud-spytt. Det er bånn.
Takk for selvbeherskelsen.
Jeg trodde du var i Praha.
Ferdig. Vi oppdaget at ulvespøkelsene
var hundene til kong Vold, den flyvende jegeren!
Og ikke ulver, men forvandlede gjenferd av vikingberserker!
Det finnes ikke noe i litteraturen som tyder på det.
Jeg gleder meg til å skrive om det.
Høres flott ut, Kate.
Gleder meg til å lese det.
Beklager.
- Går det bra? - Ja da.
Måtte flambere en haug med mumier, men du kjenner de levende døde,
kan ikke si nei til en fest.
- Fortell om det når vi er tilbake. - Tilbake?
Nytt oppdrag. En folkloreekspert som er blitt agent, er visst uunnværlig.
Vel, vær forsiktig.
Synd.
Selv skal jeg dusje i to timer og ta badstue.
- Vær forsiktig. - Sorry. Ordrer.
Du skal bli med.
Kom igjen. Vi skal til Japan.
Tirsdag, kl. 11.30, japansk tid,
spesialagent Russell Thorne.
Spådommer, inntrykk og synske resonanser.
Ja. Noe er...
Forsiktig med paraplyen! Den virker vennligsinnet, men nei!
Jeg føler at det var en plutselig frigjøring av energi her,
ja, svært sterk.
Du er god.
Jeg har jobbet med synske før, men du er noe for deg selv.
Og jeg trodde det bare var dårlig feng shui.
- Jeg hater synske. - Jeg vet det.
Men vi må bruke dem. Kom igjen, noen ganger er de til hjelp.
Ja, men det er alltid for lite og for sent.
Unnskyld meg, agent Corrigan.
Denne disken fra kameraene er et mye bedre vitne enn meg.
Det er Sakai-san, ja.
- Kjenner du ham? - Ja.
Professor Mitsuyasu Sakai.
Traff ham på lpswich-konferansen da jeg presenterte en artikkel.
"Globale tolkninger av trollegender."
Jøss, Kate.
Så synd å dra deg vekk fra
den spennende arbeidet med å finkjemme råtnende manuskripter.
Du pleide jo å forske på troll.
Det går bra.
Nå får jeg jobbe med et.
De siste to dagene fikk han en assistent til å ta undervisningen.
- Hva er det? - La meg fryse bildet.
Ok. Det lover aldri godt.
Slipp meg!
Slipp den.
Jeg trenger den! Slipp, jeg kan...
For himmelens skyld.
Russell! Hva driver du med?
Agent Corrigan, vennligst be denne personen
slutte å skitne til de antikke katanaene mine!
Det er ham, Kate.
Han destruktive qi
ødelegger en ømfintlig synsk etterforskning!
Ja vel. Ro dere ned, begge to.
Mr. Hiramatsu vil sikkert også komme til bunns i dette.
Det vakre hjemmet hans ble jo ødelagt,
og han vil trenge vår hjelp til forsikringskravet.
Jeg har noe!
Glem det.
Kan jeg hjelpe deg med noe?
Du der! Se deg for.
Samlingen er uerstattelig!
Jeg forstår situasjonen din, Mr. Hiramatsu,
men Russell er en av våre beste agenter,
og han vil være svært forsiktig med samlingen din.
Kan jeg få en oversetter...
Pokker.
Hellboy?
Du er ikke en vanlig rev.
Og du er ikke et vanlig menneske.
Jaså?
Hva røpet meg?
Vet du hvorfor jeg er her?
Ser jeg ut som en filosof?
Flott.
Du bærer stormenes sverd.
Og det har smakt demoners blod.
Det er alt du behøver vite, foreløpig.
Ja, for det er så mye å fordøye på en gang.
Ikke skjær deg.
Elskede!
Hvorfor kom du ikke?
Unnskyld?
Du sendte meg hit
mens du kjempet mot de fryktelige demonene.
Og da stormene tok slutt,
visste jeg at jeg var reddet fra min fars løfte.
Jeg gjorde meg klar til å ta imot deg,
og jeg ventet.
Men du kom aldri.
Én gang trodde jeg at jeg hørte deg.
Men jeg tok feil.
Min far snakket om plikt og skam,
og død.
Likevel tenkte jeg:
"Min elskede kommer når som helst. Og han vil redde meg."
Hvorfor kom du ikke?
Beklager, men du forveksler meg med en annen.
Dette er en farlig sti.
Beskytt sverdet og dra østover
mot soloppgangen.
Flott. Hvilken vei er øst?
Sultne mennesker mister hodet. Jeg...
Unnskyld meg!
Jeg aner noe som begynner med "s",
kanskje "j".
Han forsvant, bokstavelig talt,
rett foran øynene mine.
- Jeg er bekymret for paraplyen. - Ti stille, Russell.
Si at du har ham på satellitt.
De skanner fortsatt. Et øyeblikk.
- Hvorfor tar det så lang tid? - Agent Sherman.
Vi gjør alt vi kan.
Få den dritten til å funke før jeg smelter den.
Jeg klarer de små tingene.
Det virker, agent Sherman.
Men vi finner ikke peilesenderen hans.
Så han er ikke på planeten.
Har dette skjedd før?
Det var den Marrakech-greia.
Tror du virkelig det er noe slikt?
- Hva med Praha? - Bombay, mars 1993.
Istanbul, 89.
Og den Marrakech-greia?
Hellboy forsvant og dukket opp åtte uker senere
i nærheten av Glacier Bay, frosset fast i isen.
Ja. Han var ikke så glad.
Du lagde fersking-grimasen.
Slipper han unna med bare forfrysning, er jeg fornøyd.
- Kate, han er ikke på planeten. - Flott.
Noe nytt om professoren?
Studiene hans av det overnaturliges opprinnelse
har høy anseelse i akademiske sirkler,
men forskningen ser ut til å ha ledet ham inn på farlige områder.
Noen av disse gjenstandene er potensielt farlige,
ikke for alvorlig, bare nok til å få ham i trøbbel.
Vent! Jeg må se på den.
Jeg må ringe deg tilbake, Abe.
Du må bruke disse.
Ma'am...
Kan ikke dere ta en pause?
Hva er det? Kate!
Det er en av de 18 skriftrullene til de tapte munkene.
Tokugawa ga ordre om at de skulle brennes,
men de dukker opp fra tid til annen,
og det betyr alltid trøbbel.
Jeg visste noe her inne var ladet.
De virker som ufarlige fabler, men etter sigende
er det gjemt hemmeligheter og ritualer i teksten.
Her! En samurai fanget to demoner i sverdet sitt.
Lyn og Torden
vil bringe brødrene sine, dragene, inn i verden.
Ifølge Mr. Hiramatsu er det sverdet som forsvant med Hellboy.
Her.
Ut fra det jeg så fra sikkerhetskameraene,
snakker vi om demonbesettelse.
Om professor Sakai er besatt,
så dro han etter det sverdet for å slippe fri demonene.
Er Sakai vert for de tingene frivillig?
Skal vi se på ham som en skurk eller et offer?
Velg selv.
Uansett er han knyttet til Hellboys forsvinning.
Og vi skal finne ham.
Gammel'n! Jeg blåser i hva problemet ditt er.
Hold deg unna søpla mi.
Kom deg vekk før jeg gir deg en lærepenge.
Pokker.
Finner ut av det i morgen.
Hellboy.
Jøsses. Hva er problemet? Jeg sov.
Du kan ikke sove her. For farlig.
- Hvorfor det? - Fæle ting i skogen om natten.
Du kan sove hos meg, ok?
Ja visst. Hvorfor ikke?
Jeg har andre gjester i kveld. De vil bli glade for å se deg.
Jeg vil ikke være til bry.
Nei da.
Stort hus, god plass.
- Den var bra. Den likte jeg. - Jeg vil ha en til.
- Se. - Det kommer noen.
Han er diger.
Ikke bry deg om henne. Det er saken som snakker.
Bare reisende som deg selv. Bra folk.
- Mr. Lu forteller morsomme historier. - Jeg elsker historiene.
Ikke la meg forstyrre.
Kanskje du har hørt denne.
En bonde møtte et gjenferd, og hun ga ham en gyllen eske.
Hun sa: "Du må aldri åpne denne esken."
Så han tok den med hjem og gjemte den for kona.
Men en dag fant hun den og åpnet den.
Og hva tror du var i esken?
Den var full av uthulede menneskeøyne!
Og i samme øyeblikk som hun så dem,
falt bonden død om i åkeren!
Og kona ble gal
og levde som et dyr resten av livet. Slutt.
Det var en morsom historie.
Jeg er fryktelig trøtt.
Ha det hyggelig.
Denne veien.
Sov godt. Veldig trygt.
Ja, sikkert.
Helt rent.
Ikke en dråpe blod noe sted.
Hvor er hodene deres?
Han sover sikkert nå.
- Ja. - Bra. Jeg er skrubbsulten.
Et fint måltid de sendte oss i bytte mot et ødelagt sverd.
Men det er stormenes sverd som holder dragenes brødre fanget.
For det fortjener vi et festmåltid som ham.
Han er borte, og han har tatt kroppene våre!
Hva? Kroppene våre?
Han har gjemt dem.
Finn ham!
Let. Han kan ikke ha kommet langt.
Ta ham.
Skulle dere spise meg?
Få ham til å snakke.
Hva har du gjort med kroppene våre?
Snakk! Vi kaster bort tiden.
Si det!
Jeg har fått nok av dette.
- Hvor er de? - Gjett.
Vær så snill.
Hva har du gjort med kroppene våre?
Pokkers hoder.
Setter pris på slagtreningen, men...
...det er soloppgang.
Hvor gjemte du dem?
Jeg kastet dem i vannet.
Dere lette ikke så godt.
Hvor?
Det gjorde nok vondt.
- Flott. Taket lekker vel, også. - Det går bra.
Scanneutstyret og datamaskinen er i en annen krets enn lysene.
De plutselige stormene er vel ikke bare en tilfeldighet?
Kanskje om vi ønsker hardt nok.
Agent Sherman.
Vi har noe annet.
Få høre.
Vi har registrert tektoniske anomalier.
De er svært kraftige jordskjelv, men ikke ved noen kjente forkastninger.
Jeg vet ikke hva de har med stormene å gjøre,
men jeg ville bare nevne det.
Men jeg tror ikke det er noen forbindelse.
Har vi noen gang hatt så flaks?
Når Hellboy er borte, er Kate i skikkelig trøbbel.
Vi må dra til Japan.
Fordi vi er de gode.
Ja.
Du kommer akkurat i tide.
Jeg skulle til å spille en av mine egne komposisjoner.
Fint for deg.
Det er det, nå som du er her.
Men du ser sliten ut.
En pen melodi vil lette byrden.
Sitt hos meg, så kan vi hygge oss.
Tror ikke det. Jeg må dra et sted.
Hør på lyden av denne kotoen.
Jeg har laget strengene av min fineste silke.
Er det ikke vakkert?
Ja vel, da.
Det er leit jeg ikke kunne dele musikken med deg.
Men en mor må gi barna sine mat.
Dra til helvete!
Jeg har ikke tid til dette.
Jøsses!
Air Force 916, dere bør snu og returnere til Honolulu.
Går ikke. Har noen tungvektere om bord som må til Tokyo.
Kan vi fly rundt?
Nei. Stormfronten sprer seg for raskt.
Vi ser den, Honolulu.
Air Force 916 ut.
Se på størrelsen på den greia!
Radaren registrerer orkanstyrke.
- Kan vi fly over? - Jeg tror ikke vi kan fly så høyt.
Spenn dere fast. Det vil ikke bli lett.
Vi må finne et nytt reisebyrå.
Jeg er lei av å fly økonomi.
Det er ikke mye bedre på første klasse. Det blir ille.
Ingen stor overraskelse.
Det var som...
Ikke mitt element.
Takk, Abe.
Ikke noe problem.
La oss komme oss vekk fra stranden.
Ja.
Problemet er at det er mer strand enn noe annet.
Så...
Skal du forvandle deg til et monster og forsøke å spise meg?
Nei!
Monsteret er i vannet.
Og du mater det.
Han har allerede spist mange i familien min.
Men om jeg skriver navnene
til de av oss som er igjen, på disse agurkene,
vil kappa ta grønnsakene og la oss være i fred
i et år.
Han er veldig glad i agurk.
Jeg kan skjære ut en for deg.
Nei takk. Jeg...
Hva heter du?
For sent.
Tøm ham for vann!
Skjønner.
Kom hit, skilpaddegutt. Jeg skal gi deg noe å tygge på.
Det var deg.
Still et spørsmål.
Du har beseiret den. Den må svare på spørsmålet ditt.
Hvorfor er sverdet viktig?
Det holder demonene fanget. Det er din vei hjem.
Hvordan kommer jeg meg hjem?
Ødelegg sverdet og dra hjem.
Ødelegg sverdet og sett demonene fri.
Hvordan stanser jeg demonene?
Hei!
Dust.
Vær så god.
Hold ham unna vann.
Det er ikke til å tro.
Vi er i hvert fall i ly for regnet.
- Jeg trodde du likte regn. - Ikke dette.
Det føles... feil.
Da du ga meg luft under vann?
Det var...
Jeg visste ikke at du kunne det.
Jeg var ikke sikker. Men jeg har rapet overflødig luft før, så...
Pustet jeg inn rapene dine?
Jeg mener...
takk.
Fint.
Fint å vite.
Det var ikke egentlig en rap, det...
- Sapien. - Godt å høre deg.
Vi fant nettopp telemetrien deres. Hva skjedde?
Flyet ble truffet av lynet.
Vi mistet pilotene. Agent Sherman og jeg har det bra.
Det skjer overalt.
Stormene slår alle rekorder.
All kommersiell flytrafikk står på bakken.
Ok.
Det er en amerikansk u-båt i nærheten av koordinatene deres.
Vi kan sende den for å hente dere.
Har det vært noen flere jordskjelv-anomalier?
La meg sjekke.
Ja, en i hvert stormsenter.
Det var en rett i nærheten av dere.
Merket dere den?
Så den. Be Manning sende agenter
for å undersøke alle steder det har vært et skjelv.
Og be dem ta med våpen.
Store.
Sherman og Sapien ut.
Her. Hva er det?
I japansk mytologi
regnes reven som et mystisk dyr.
Japan. Hellboy. Da er den vel her på grunn av oss.
Kom hit.
Kom, kom... reven.
Flott. Vi får vel følge etter.
Hvorfor ser den ikke våt ut?
Ja da, ja da, vi kommer.
Det er en hule.
Det er i det minste tørt.
Ja. Én mumie og jeg stikker.
Kan du gi oss litt lys?
- Takk. - Det er ikke meg.
Å. Glem det.
- Ser du reven? - Noen andre.
Kom nærmere.
Ikke vær redd for vennen deres.
Han går på en sti valgt av skjebnen.
Mye avhenger av om han lykkes.
Vennen vår?
Den røde.
Ok, ville bare være sikker.
To demoner, stormens sønner,
vil inn i denne verden.
De er Lyn og Torden.
Åndene deres er her allerede.
De stormene.
Men stormene er ikke noe.
Når de kommer til jorden,
vil demonene vekke sine brødre, dragene.
Og når de våkner,
er menneskets tid omme.
De rører seg allerede.
Ungen min!
Vær forsiktig!
Trappen er glatt! Ikke løp!
Gå til bussen.
Regnet tar sikkert snart slutt.
Eller kanskje vi drar tilbake til byen.
Hallo.
- God morgen. - Vi har noe å fortelle deg.
Kom nærmere, vær så snill.
Det er privat.
Det sverdet tilhører ikke deg.
Kan du ikke gi det til oss?
Jeg vet nå ikke. Jeg liker det.
Det er en flott souvenir.
Kom igjen.
Det finnes andre måter å huske en reise på.
Kanskje en minneverdig kveld med sjarmerende selskap.
Nei takk. Jeg må komme meg av gårde.
- Ikke gå! - Ikke gå!
Hvis du ødelegger sverdet, kan du dra hjem til vennene dine.
Hva?
Prøv og se.
Ødelegg sverdet.
Kom igjen. Ødelegg sverdet.
Så kan vi ha det litt moro.
Nei takk, sa jeg!
Pokker.
De har evakuert kvartalene rundt, men det er umulig å stanse den.
Og de kommer ingen vei i Guatemala, heller.
Heldigvis er det bare jungel rundt den.
- Hvordan visste agent Sherman det? - Aner ikke.
Vi mistet signalet deres for en halvtime siden.
Vennen deres vandrer gjennom steder der dere ikke kan gå.
Dere har en egen utfordring.
Dragen dere så, er ikke helt vekket.
Dere må ikke la ham nå sine demonbrødre.
Noen hint om hvordan vi kan gjøre det?
Hvordan klarer Hellboy å finne seg i dette?
Russell, jeg har snart verken tid eller tålmodighet igjen.
Jeg vil ikke høre om snakkende dyr
eller sultne hoder eller edderkopper!
Jeg vil du skal sitte der, lukke øynene.
Og konsentrere deg om å finne professor Sakai.
Professor Corrigan, vær så snill, jeg er ikke en slags fjernkontroll
som du kan klikke på. Kreftene mine er...
Hvor er han?
For nærme.
Hva slags svar er det?
Svært nærme. Utrolig, uutholdelig nærme.
- Vi bør komme oss vekk. - Ikke før du finner...
Ro deg ned.
De kalles tsukumogami, gjenstandsånder. De er harmløse.
Bare overnaturlig nedfall fra det professoren har drevet med.
Ikke dere.
Det er som å være med i en tegnefilm.
Jag de greiene inn i et skap eller noe.
Vi må finne professoren.
Vi kan ikke dra før du henter meg.
Hvorfor kommer du ikke?
Hun vil vente i all evighet så lenge det uoppgjorte ikke løses.
Demonene. Tar jeg meg av dem, får alle dra hjem og være lykkelige.
Kanskje det.
Det er ikke lenge til nå.
Alle er her.
Stykket kan begynne igjen.
Pass godt på sverdet. Bare sverdbæreren kan ødelegge det.
Ja da. Kan ikke ødelegge sverdet uten å sette fri demonene.
Så hvordan kommer jeg meg hjem?
Stor hjelp.
Veldig stor.
Zürich-stor?
- Eller like stor som i Kamerun? - Stor nok.
Noe vi kan bruke?
Den liker å spise.
Det hjelper svært sjelden.
Den er ganske letargisk bortsett fra når den oppdager mat.
Jeg har ikke noe lyst til å se den i våken tilstand.
Kanskje den ikke våkner.
Kanskje Hellboy får gjort det som trengs,
og vi kan vente her på å bli hentet.
Det kan hende.
Noen plan? I fall jeg tar feil.
Ingen som ikke involverer ild.
Det har i det minste sluttet å regne.
Da får jeg lokke den hit, så du kan sette i gang.
Ja da. Ta den lette jobben.
Abe?
Ikke ta noen sjanser.
Liz! Løp!
Er det letargisk?
Se her, ja.
Dette blir bare bedre og bedre.
Det kan ikke være så lett.
Dette går ikke. Vi burde gjemme oss i hulen.
Nei. Vi gjemmer oss ikke.
Ser du noe?
Han er dratt til helligdommen.
Den fra eventyret.
Den merket dere, hva?
Pokker.
Du har i hvert fall fast form.
Hadde du godt av.
Bare sverdbæreren kan ødelegge det.
Japan. Det klarer jeg.
Du ser forferdelig ut.
Jeg overlever.
Hvor er stormenes sverd?
Det er ikke bra.
Fri!
Landet vil bli mørkt.
Føler du dem?
Våre brødre kaller.
Da får vi vekke dem
og få en ende på menneskenes ynkelige verden!
Tro om igjen, dust.
For nå er jeg sint.
Vi fryktet kun ett våpen.
Og du ødela det!
Dumme, stygge apedemon.
Jeg stygg?
Bare kom!
Han begynner å se bedre ut.
Jeg kjenner deg.
Katherine.
Hun med trollene.
Sakai-san, hør her.
Hvordan står det til?
Du har vært besatt.
Unnskyld?
Stor tabbe.
Bare dra og hent den.
Ikke bli under treet!
Det er sunn fornuft.
Vondt, ikke sant?
Vi trenger nok en ny definisjon av...
små ting.
Det gikk.
Jeg har på følelsen at Hellboy er tilbake.
Sånn ja.
Hva er det for noe?
Jeg føler meg så...
Stykket har begynt.
Etter at samuraien fanget demonene i sverdet,
kom han aldri tilbake til daimyoens datter.
Han kunne ikke redde henne.
Uoppgjort.
Elskede!
Jeg har jo sagt at du forveksler...
Du kan sette en stopper for dette nå.
Bruk hodet. Du må bare tilgi dem,
ellers ender vi bare med å gjøre alt dette på nytt,
og du kan ikke vinne.
Jeg vil ha litt aspirin og litt frokost.
Hvem blir med?